162 



F. mamillata Hagenem a Sehiffnerem za dobrou odrudu vyhlaso- 

 vanä, nemä naprosto präva varietoveho; vsechny rostlinky na stanovis- 

 cich s pfesycenou atmosferou vodni rostouei maji epidermis vice mene 

 papillami vypravenou, jak jiz samo sebou z vyznamu techto vyplyvä. 

 Povazujeme tudiz odrudu tuto za pouhou subformu, ackoliv dluzno po- 

 ilotknouti, ze parallelne s obdobnym zjevem mozno se setkati i u var. 

 alpestris. 



Var. alpestris jest vyznacnou rostlinou horskou, domaei vlhkemu, 

 piskovemu podkladu prahornimu; rozeznävä se dobfe jiz charakteristi- 

 ckym vzbledem, povahou i näpadne zivou barvou stelky. V Krkonosich 

 jest vsude hojnä, jmeuovite v päsmu klecovem; i na zdech kaplicky na 

 Snezce i mezi balvanami na übocich teto hory se s ni setkävame, kdez 

 bujne ve spolecnosti Poa annua v. supina, Taraxaeum nigricans, Ditri- 

 chum zonatum, Veronica bellidioides a j. roste. 



Lee vsechny formy a rozmanite odehylky druhu toboto jsou Jen 

 zavineny rüznosti okolnosti; pokusne pfi pestoväni müzeme se pfesved- 

 citi, jake näpadne zmeny jatrovka tato vlivem zmeny okolnosti prodelävä. 

 I jest tedy tento polymorf, v pravem slova smyslu, jedniin z nejzname- 

 nitejsieb dukazü pro existenci oekogenese v rostlinstvu vübec. 



Mimo M. polymorpha, jez rozsifena jest po cele severni (a zda se, 

 ze i cele jizni) polokouli, roste v jizni Evrope jeste M. palaacea Berto- 

 lini (Opusc. sc. di Bologna 1817, I. p. 242; Schiffner, Hep. eur. no. 13.). 

 Tato mä stelku tuhou, kozovitou, modrozelenou a silne lesklou; ve stf edu 

 na svrchni strane nejsou nikdy cerne pruhy, jako u riasebo druhu do- 

 inäciho, a venträlni supiny jsou jen jedineho druhu, cervene, siroce troj- 

 hranne se srdcitym pfiveskem a jen po stranäeh zebra v jedne fade se- 

 stavene. Dychaci otvory maji chodbu zpravidla ze sesti vrstev bunek 

 nad sebou siozenych; bunky sviraci jsou hladke a nechavaji jen lizce 

 kfizovitou sterbinu. Beceptaculum samici neui tak hluboko lalocnate, jako 

 u M. polymorpha, a paprscite jeho laloky züstavaji oloche, nikdy se na 

 dkrajich nesvinujice. Pohärky s rozmnozovaci'mi ti-lisky pfisedaji na 

 nizky zfetelny val, nikdy nepfimo ku povrchu stelky. Pekny tento d ruh. 

 dosti hojne pfichäzejici na vlhkyeh mistech v celem Stfedozemi, byvä 

 u näs zhusta ve sklenicich pestovan, a dik vegetativnimu svemu roz- 

 mnozoväni snadno zdivocuje; nezfidka zanesen byvä k näm se zemi 

 .spolu s rostlinami z jizni Evropy pffmo importovanymi. Tak na pf. po- 

 vlekal sveho casu hojne hrnce i hliuu v techto v malern borkem skleniku c. k. 

 ces. bot. zahrady v Praze. Venku zalozene kultury, v zahrade i ve volue 

 l)firode v teplem okoli prazskem (u Srbska, Sv. Ivana, Chuchle, Libsic), 

 dafily se v lete znamenite; lec pfes zimu vsechny vzdy zasly. Ponevadz 

 neni vylouceno, ze i jinde ve sklenicich v Cechäch by se jatrovka tato 

 mohla objeviti, uvedl jsem strucne rozdilne jeji znaky od pfedesleho druhu, 

 ackoliv v oblast nasi flory nespadä; od M. polymorpha L. rozlisime tento druh 

 okamzite die kozovite konsistence a stejnomerne modrozelene, lesklc stelky. 



