190 



krätke, hlavni 1'2 mm sir., vedlejsi jen 0'3 »im sir. a na koncieh 



stejne siroke, nikoliv rozsifene. 

 f. submersa Jensen in sched. apud Müller, Leberm. 1907 p. 339. — Stelka 



plikä, ehabä, mä hlavni vetve znacne prodlouzene, az 4 — 5 cm dl., 



1 — 1*5 mm sir., s fidkymi jen kratickymi a jednoduchymi vStvickami 



postrannimi. V raselinnych tünich. 



Typiekä forma vyhledävä mocäly, raseliny, lesni tünky, pfikopy lesni 

 vice v podhorskych a horskych polohäch, a roste bud' jednotlive mezi 

 bahennimi mecby nebo tvofi i pekne skupinky na kamencich nebo dfeve 

 ve vode. Jest ve vlasti nasi vzäcnä, ackoliv udävä se z dosti cetnych mist 

 v cele stfedni Evrope, Anglii, Irsku a Sev. Americe. Ponevadz alc starsi 

 autorove zamenovali druh tento velice casto s A. multifida ano i s vod- 

 nimi formami obyeejne A. pinguis, dluzno bräti literärni üdaje o rozsi- 

 feni A. pinnatifida (= A. sinuata) v starsi literatufe vzdy s nälezitou re- 

 servou. V Öeehaeb dosud znama jest mi jen z nasledujicich stanovisk: 

 Strasice (Vel.!). lesni mocäly nad Mniskem (ve spol. A. latifrons Vel.!), 

 mocäly u Ges. Kamenice (Schiff.-Schmidt). 



Nejvzäcnejsi jest var. incnrvata, kterä znäma je dosud jen ze Su- 

 mavy (Javorske jezero [Bauer] a na bfehu tünky) v raseline förchen- 

 haidske, mezi Sphagnum fuscum (!) Rehberg (Vel.!), od Tfebone (\ r el.!) 

 a z okoli Ces. Lipy (Schiffn.). Odrüda tato poklädä se vseobecnc za 

 samostatny druh, a jako hlavni charaktery se uvädi: 1. drobouc-kä stelka 

 zlabovite vyhnuta, 2. pficny prüfez stelky jest polomesicity, 3. rostlinky 

 jsou dvoudome, 4. vnitfni vrstva steny tobolkove mä vläkna vytuzovaei 

 znacne nezfetelnä, casto i chybejici, kdezto vnejsi mä silne uzlovite i slabsi 

 vläknite ztlusteniny, ;">. spory cervenohnede 20 // v prümeru a hladke. 

 Lee vsechny tyto znaky nejsou nijak stälymi; velikost stelky nepadä tu 

 na vähu vübec, nebof i nejvetsi näs druh A. pinguis vyskytä se casto 

 ve formäeh stejne drobouckych, jako sc udävä typiekä A. ineurvata. Vy- 

 tuzovaei listuy v tobolce rovnez casto variruji, snad uejvice prave u A. 

 ineurvata, kde i sami autofi, jako na pf. Sehiffner, Müller, Macvicar, 

 ktefi druhovou cenu teto odrüdy zastävaji, uznävaji a v diagnose pisi, 

 ze vläkna i uzlovite ztlusteniny brzo jsou vyviuuty, brzo alc i uplne 

 chybi. Nejzävazuejsi okolnost, ze totiz A. ineurvata jest dvoudomou tak 

 jako A. pinguis, kdezto vsechny ostatni evropske druhy toho rodu jsou 

 jednodome, zdä se näm byti stejne nestälou; nejen oa aasem cerstvem 

 materialu, ale i na suchem, ktery natu byl odjinud ke studiu pfistupen, 

 mohli jsme konstatovati, ze A. ineurvata jest toliko v nejmnozsich pfi- 

 padech dvoudomou, nebof nalezli jsme mezi vylucne ($ rostlinkami i rost- 

 linky, jez mely nejen antheridiove vetve, ale i mlade sporogony (oboje 

 pohlavi byvaji zpravidla v rozdelenych skupinäch). Stejne i u A. pin- 

 guis nachäzime casto jednodome exempläfe, präve tak jako u A. palmata 

 nalezli jsme nekolikräte opet individua dvoudomä. Nelze tedy ro^lozeni 

 pohlavnich orgänu na stelce u tohoto rodu, aspon pfi nejmensim u na- 



