199 



Exsicc: Gottsche-Rabenhorst, Hep. europ. exsie. no. 42., 101., 102., 201., 

 203., 613., 614. Hübener-Genth, Deutschi. Leberm. no. 77. Mougeot- 

 Nestler-Schimper, Stirpes crypt. Vog. Rhen. exsic. no. 54. Husnot, 

 Hepat. Galliae exsic. no. 142. Jack-Leiner-Stitzenberger, Kryptog. Ba- 

 dens exsic. no. 363. Carrington a. Pearson, Hep. Brit. exs. no. 204. 

 Syn.: Jungermania foliis palmatis, digitatis, ex basi florifera Haller, Hist. 

 . stirp. Helv. 1768 III. p. 64., no. 1887. 

 Riccia fruticulosa O. Müller in Fl. dan. 1782 p. 6. fasc. V. n. 898 (sec. 



Lindberg, Hep. in Hibernia 18/5 p. 512.). 

 Jungermania palmata Hedwig, Theoria gener. 1784 p. 87., ed. II. 1798 

 p. 159, tab. XX. f. 5.-7., t. XXI. f. 1.— 3. Hoffmann, Fl. germ. 1795 

 p. 90., Weber-Mobr, Tasckenb. 1807 p. 433., Schwaegrichen, Historia 

 musc. kep. prodr. 1814 p. 30., Weber, Hist. musc. bep. prodr. 1815 

 p. 95., Lindenberg, Synopsis 1829 p. 99., Ekart, Synopsis Jung. 

 1832 p. 65. 

 Jungermania multifida Sekmidel, Icones pk 1747 III. p. 213. — 216. exck 



syn. ex p., Hooker Britisk Jung. 1816 p. 19 ex p. 

 Roemeria palmata Raddi, Opusc. scient. di Bol. 1818, III. p. 47. 

 Riccardius multifidus S. F. Gray, A natural arrang. of brit. pk 1821 



p. 684 ex p. 

 Blasia palmata Fries, Stirp. agr. Femsion. 1825 p. 31. ex p. 

 Metzgeria palmata Corda, Genera kep. 1829 p. 654. 

 Gymnomitrion palmatum Hübener, Hepaticol. germ. 1834 p. 40. ex. p. 

 Sarcomitrium palmatum Corda, Deutschi. Jungerman., in Sturm's 



Flora, 1835 p. 120, tab. XXXV. 

 Riccardia palmata Carruthers, On the Nomencl in Seem, Journ. Bot. 1865, 



III. p. 302 ex p. 

 Riccardia palmata Lindberg, Hepaticae in Hibernia 1875 p. 512., Musci 

 scandin. 1879 p. 5. 



Huste, tmavozelene, casto nahnedle, kadefave aaz 1 cm 

 hluboke skupinky a male povlaky na troucknivelem dfivi. Stelka 

 drobnä, tmavozelenä, neprüklednä a masitä, jest pf ipevnena 

 k substrätu stfednim plazivym hnedym kminkem 5 — 20 mm dlouhym, 

 0'3 — 0'5 mm sirokym; z kminku vystupuji kolmo cetne vetve hluboko 

 v uzounke, cärkovite, vsude stejne siroke neb az ku konci 

 züzene laloky dlanite rozdelene, takze vzkled eele stelky jest veji- 

 fovity. Okraje stelky jsou tupe, stelka sama vice mene plose oblä. Pf icny 

 prüfez jest bikonvexni, ve stfedu 5 — 6 vrstev tlusty a ku krajüm 

 jen mälo ztenceny; okraje vzdy jsou aspon dvouvrstevne, takze stelka 

 jest üplne neprosvitnou. Epidermalni bunky jsou mensi, kubicke a odlisne 

 od bunek vnitfnieh, ktere jsou polygonälni, vetsi (vzdy ale pomerne 

 mens! nez u A. latifrons) a maji zpravidla steny silne a knede zbarvene. 

 Dvoudomä, zfidka tez jednodomä. Samci vetevky jsou uzce cärko- 

 vite, samici pupenovite a maji cetne dfipene supinky a ckloupky. Cepicka 



