206 



pentlice. Elaterofory vläskovite, velmi dlouhe (500 y. az l mm), tenounke 

 (5 — 10 //), rovne, maji 2 — 3 volne tocene spiräly a jsou ve velkem poctu 

 (100 i vice) stetickovite dlouho na basi tobolky pfirostle. Zraje v dubnu. 



f. lorea (Nees) Ileeg, Leberm. Niederöster. 1893 p. 122 pro var. Syn.: 

 Pellia epiphylla v. lorea Nees, Naturg. 1838, ITT. p. 366. — Huste, 

 tmavozelene trsy. Stelka 3—5 mm sir., 4 — 6 cm dl., huste dichoto- 

 micky vetvenä, tuha, znaene kfebkä, s okraji rovnymi plochymi a 

 s velmi fidkymi skoro chybejicimi rhizoidy. Na zaplavovanych ka- 

 meuech v potocich väpennych. 



f. pelvetioides Schiffner in Pascher Süsswasserfl. 1914, \\\ . p. 186 pro 

 var. Stelka mä cetne kadefave laloky, jest hojne vetvenä a zläbkovite 

 prohnutä. Mezi mechem v bazinach a na mokvavych skaläch. 



f. laxa in. f. u. Stelka jemna prosvitavä, svetle az zlutozelenä, ve vode 

 vzplyvajici, üzce pentlicovitä, nialo vetvenä. Na bfezich potücku a 

 studanek. 



I'. furcigera (Hooker) Massalongo, Rep. Epat. Ital. 1886 p. 46. Syn.: Jun- 

 germannia epiphylla v. furcigera Hooker, Brit. Jungerm. 1816, tab. 

 47. fig. 18. Stelka mä na okrajich a na konci cetne, krätke, üzce 

 cärkovite, nepravidelne vidlicnate dölene laloky; tyto se snadno ula- 

 muji a slouzi k vegetativnimu rozmnozoväni. Hojne na podzim. 



Druh tento jest vseobecne rozsifen po cele severni polokouli v mir- 

 nem päsmu; jest to rostlina vyzqacne väpnomilnä a vyskytä se v spou- 

 stäeh podle potüekü, v bazinach, na tufech, kapavych skaläch, v stu- 

 dänkäch v krajinäch väpennych. Ve vlasti nasi jest zvläste charakteri- 

 stickou pro silursko-devonskou pänev, kde vsude jest zjevem velmi oby- 

 cejnym. Take jeji formy jsou vsechny obecue, takze uvädeti naleziste 

 bylo by zbytecnym. V nejblizsim okoli prazskem tvofi trsy ve väpenatych 

 potocich ku pf. u Libsic, Podhofe, Bfezänek, v Chuchli (v häjku pod 

 studänkou), Bräniku, u Kody, v Karlickem üdoli, u Karlova Tyna a j. 

 Plody vsak pfinäsi zfidka; lec jiz die habitu se snadno od druheho dniliu 

 rozeznä, ktery ostatne ani na väpenitem podkladu nikdy nepfichäzi. 



Starsi autofi vseobecin'' uvädi tento druh pod jmenem P. ealycina, 

 az teprve Levier dokäzal, ze jiz Raddi druh tento pode jmenem P. Fab- 

 broniana rozeznäval; Baddi-ho diagnosa jest sice nedostatecnä a stejne 

 i obräzek jeho nezfetelny, lec poznämka pfi vykladu obräzku »con ( Sa- 

 uce aperto per lasciar vedere la Corolla in esso contenta«, svedci, ze 

 skutecne hlavni Charakter byl Baddim dobfe vvstizen a proto dluzno 

 uzivati jmena Baddiho a nikoliv Neesova anelio I »icksonova. 



Neesova Pellia fueiformis nalezi jiste v okruh tohoto druhu, jak 

 jiz z diagnosy jest patrno; jest to vodni, pouofenä forma, jejiz »magna 

 granula ovaliltus cellulis parenchymatis innata« jsou epifytieke diatomy 

 (viz Stephani, Species 1903 p. 367.). Mel jsem pfiJezitost pozorovati v pfi- 

 rode podobnou formu nplne s popisem Neesovym se shodujici. 



