212 



drobne stauoviska. — Druli tento Limprichtem poprve vystaveny ä vse- 

 obecne iiyni za dobry uznävany, jest vlastne jen horskym plemenem pfe- 

 desleho. Ve vegetativmeh znacich, ani ve stavbe sporogonu se oba druhy 

 vübec nelisi, vykazujiee nanejvys jen variaeni odehylky, podminene ruz- 

 nym okolim. Jediny znak, jenz je rozlisuje, jest jiny tvar kalicha a roz- 

 deleni poblavi; znaky tyto jsou skutecne stäle, jak jsme meli pfilezitost 

 na hojnem materialu i pozorovänim ve volne prirode se pfesvedciti. Jinak 

 jest rozeznäni druhu obou ve stavu sterilnim skoro nemozne, zvläste 

 v päsmu, kde oba se stykaji a tvofi stejne formy. Posledni dobou fran- 

 couzsti hepatikologove Douin a Boulay neuznavaji z tecbto pficin tento 

 druh; prvni pokläda P. Neesiana jen za drobnou, lokälni formu dr. P. 

 epiphylla a tvrdf, ze nasel mezi obema oetne pfechody, druby fadi ji opet 

 ku P. Fabbroniana jako formu intermedierni mezi P. epiphylla a timto 

 druhem. Oba nazory tyto ale jsou nesprävne a zavinene zajiste toliko 

 nedostateenym materialem studijnim. P. Neesiana nemä s P. Fabbroniana 

 vübec nie spolecneho a nepfedstavuje nijak pfeebod mezi jmenovanymi 

 druhy. Naopak jest nejkräsnejsim pfikladem horskeko plemena väpna- 

 bojneho druhu vseobecne rozsifeneho v rovinäeh. Douinem uvädene pfe- 

 cbodni tvary ku Pellia epiphylla nemaji valneho vyznamu, nebot tykaji 

 se pouze stelky sterilni, a tu oba druhy tvofi, jak jiz feceno bylo, sku- 

 tecne obdobne formy, jakz take ani jinak pfi blizkem jich vztahu pfibu- 

 zenskem ani nemüze byti. Znaky ale rozlisovaci, tvar kalicha a dvou- 

 domost, jsou stälymi a nikde nalezeno nebylo pfechodu a bylo by tedy 

 nesprävnym po pfikladu Douinove povazovati P. Neesiana jen za formu, 

 tim spise, kdyz uznäva se druhove prävo P. Fabbroniana, jez take hlavne 

 jen obdobnym znakem se lisi; na druhe strane jest ale zase jasno, ze P. 

 epiphylla a P. Neesiana jsou üzce pribuzne a skutecne nepatrne jen od 

 sebe se rozlisujici. — Pokladame tudi'z za nejsprävnejsi druh tento pfi- 

 faditi jako subspecii ku P. epiphylla, aby uzkä jich pfibuznost byla vy- 

 stizena.*) 



3. Öel. Diplomitrioideae. 



XITI. Rod Pallavicinius S. F. Gray, 

 A Natural Arrangement of Brit. Plants 1821, I. p. 775.**) 



Syn.: Juugermannia Hooker, British Jung. 1816 tab. 77. ex p. 

 Herbertus S. F. Gray, A Nat. Arrang. 1821, I. p. 684. 

 Dilaena Du Mortier, Comment. bot. 1822 p. 114. 



*) Viz cetnö pfipady z kveteny jevuosnubnych (Aehillea alpestris, Sorbus 

 sudetica, Gallium sudeticum, Gnaphalium Hoppeanum, Prunus petraea, Rhinan- 

 thy, Euphrasie, Epilobia, Gentiany atd.)! 



**) Lazarus Pallavicinius Genuensis, areibiskup thSbsky a papezsky legät 

 na dvofe knizete etrurskeho, byl jednim z cetnych mecenäsü P. A. Micheli-ho; 

 S. F. Gray vybiral s oblibou jmena podporovatelü Micheli-ho, jimz tento v pfed- 

 mluve svych »Nova plant, genera« (1729) dekuje. 



