214 



Jatrovky upominajici svym habitem ua drobnejsi formy Pellii. 

 Stelka rozprostfenä, jemna, svetle az olivove zelenä, üzce pentlicovitä, 

 s okraji casto vyzdvizenymi; zpravidla byvä jen malo, dichotomicky vet- 

 venä, casto jednoduchä, toliko s postrannimi adventivnimi innovacemi. 

 Stfedem stelky tahne se mohutne zebro, slabe kylovite na spodni strane 

 vystouple a znenähla v siroke, jednovrstevne, kfidlovite protähle boky 

 pfechäzejici; zebro mä zfetelny centrälni svazek, jako temny pruh jiz 

 pfi pobledu na stelku se shora patrny. Tento sestävä z nekolika üzkych, 

 znacne protählych bunek, jichz steny jsou silne ztlustele, zdfevnatele, 

 zpravidla nahnedle a jemne teckovane; vyznam tohoto svazku jest ne- 

 pochybne hlavne jen mechanieky. Spodni straüa stelky jest bneda a hoj- 

 nymi belavymi az zlutohnedymi rhizoidy pokryta; venträlni supiny 

 vübec chybi. 



Dvoudome druhy. Samei rostlinky maji stelku vzdy uzsi nez sa- 

 mici a zläbkovite prohnutou; na svrchni strane stelky jsou cetne, v jedne 

 nebo ve dvou fadäch nepravidelne spofädane drobne, hluboce tfisnite 

 zubate listky. Pod kazdym listkem sedi jedine (zfidka dve) antheridium 

 vejcite, zelene, na kratke hyalinni stopce. Archegonia jsou rovnez sesta- 

 vena na svrchni strane samicich stelek, zpravidla uprostfed, fidceji na 

 postrannich lalocich; chranena jsou dvojitym obalem, jenz se zähy z okol- 

 niho pletiva stelkoveho zakläda, a cetnymi parafysami na basi i mezi obaly 

 vzrüstajioimi. Po zürodnöni vzrüstaji rychle i obaly, takze sporogon jest 

 na svem spodu obalen dvemi dobfe differencovanymi obaly: vnitfni, 

 kalich, jest dlouhy, zpravidla välcovity, pfi üsti jemne tfisnity, vuejsi, 

 zakrov (involucrum), krätky, z cetnych tfisnitych, na basi srostlych listkü, 

 dokola kalich obdävajici. Cepicka dlouha, jemna, zpravidla nepatrne kalich 

 pfesahujici, srustä s timto na basi. Tobolka jest protähle vejcitä, skoro 

 valcovita, tmavohnödä a v cas zralosti pukä nepravidelne ve dve podelne, 

 zfidka ctyfi chlopne, jez züstävaji na temeni spojeny; stena tobolky jest 

 na vrcholu vicevrstevnä a v techto mistech nerozpukävä, nybrz züstävä 

 celistvä. V ostatni eästi tobolky jest ale stena dvouvrstevnou, zfidka jen 

 jednovrstevnou; buüky vnejsi vrstvy maji steny znacne ztlustle, tmavo- 

 hnede, bunky vnitfni vrstvy jsou teukostenne, zadne vsak nemaji vytu- 

 zovacich vläken vyvinutych. Spory hnede, drobne, jemne bradavcite nebo 

 nezfetelnö polickovane. Elatery dlouhe, stejnomerne välcovite, maji 2 — 3 

 fidko vinute, tmavohuede spiräly. Vegetativni rozmnozoväni deje se jen 

 adventivnimi innovacemi na spodni strane stelky. 



2ädny druhy rod jatrovek nenese tolik jmen, jako tento. Poprve 

 vymezen S. F. Grayem, ktery podal velice pfesnou a dostacitelnou dia- 

 gnosu, byl tento rod od pozdejsich botanikü mnohonäsobne pfekftivan, 

 cimz zavineny byly v synouymice jeho cetne konfuse. Modern! botani- 

 kove pouzivaji Gottsche-ho nazvu Blyttia vseobecne, ac nepravem, nebof 

 Grayovo jmeno mä na kazdy zpfisob prioritu. Nämitka Miillerova (1907 

 p. 356.), ze nelze uzivati jmena Pallavicinia (tak totiz opraveno Grayovo 



