241 



BL pusilla jest po cele nasi vlasti velmi obeenä; najdeme ji vsude 

 ua vlhkych mistech, na stenach lesnich pfikopü, na vlhkych polich, 

 v ühorech, na bfezich vod; jmenovite jest hojnou v lesnatych, vyse polo- 

 zenych krajich s drsnejsim a vlhkym podnebim, kde tvofivä na vlhkych 

 mistech povlaky casto ctverecni metr i vice rozsähle. Stelka jeji byvä 

 rozmanite vykrojoväna i rostlä, podle cehoz rozeznäväny byly dfive druhy 

 a odrüdy tohoto jinak v ostatnich znacich konstantniho druhu. Vsechny 

 formy müzeme shrnouti ve dve fady: 



f. Hookeri Corda 1. c. pro spec, Nees, Naturg'. 1838 III. p. 401. pro var. 

 Rostlinky tvofi tmavozelene, huste, nepravidelne trsy. Stelka jest 

 pentlicovitä, po cele delce pfiblizne stejne sirokä, na okraji jen melce 

 drobne lalocnata, slabe kadefavä a mä stfedni zebro ostfe vznikle. 

 f. Funckii Corda 1. c. pro spec, Nees, Naturg. 1838 III. p. 403 pro var. 

 Rostlinky tvofi svetlezelene, ploche povlaky. Stelka jest hvezdovite 

 rozprostfenä, na basi züzenä, ke konci silne rozsifenä, na okrajich 

 ve velke, oddälene, hluboke laloky vykrajovana; stfedni zebro jest 

 ploche, skoro nezfetelne. 



Obe formy jsou hojne po celych Cechäch rozsifene; drühä forma 

 jest charakteristickou pro stanoviska s dostatecne vlhkou atmosferon, 

 rostoue hojne na jilovitych stenach odvodhovacich struzek, na dne vy- 

 pustenych rybnikü, na pobfezi lesnich tünek a podob. Ovsem, ze obe tyto 

 formy nejsou nijak tvary ustälenymi, nybrz podmineny byvse podmin- 

 kami okolnimi navzäjem do sebe pfechäzeji; nez pro urcitä stanoviska 

 jsou vyznacnymi a tvarem velmi näpadne a navzäjem znacne odchylne. 

 Blasia pusilla nälezi k jatrovkam, jiz od nejstarsich dob botaniküm 

 znämym a dobfe prostudovanym. Od dob Schmidelovycb, ktery prvni 

 specielne se Blasii obiral, zabyvala se touto zajimavou jatrovkou cela 

 fada botanikü, takze dnes esistuje jiz znaenä literatura o ni. Näpadne, 

 lahvicovite nädrzky, v nichz tvofi se mnohobunecnä teliska rozmnozo- 

 vaci, byly z pocätku vseobecne od botanikü povazoväny za samci orgäny 

 (Hübener, Corda), pozdeji vyklädäny za sporogon (Schmidel, Hedwig) az 

 Hooker prvni je spravne jako nädrzky, obsahujici teliska k vegetativ- 

 nimu rozmnozoväni slouzici, vylozil. Tak jako tyto lahvicovite ütvary jsou 

 pravidelnym, obycejnym, skoro stälym tikazem, tak naopak sporogony 

 patfi k velkym vzäcnostem; ükaz tento souvisi, jako vzdy, s intensivni 

 präve vegetativni propagaci. Popis sporogonu shledäväme poprve u Ho- 

 kera die materialu Dicksonova; ale i 1 potom patfily sporogony k'fid- 

 kemu zjevu, takze nektefi botanikove, jako na pf. Hübener, Nees, Du 

 Mortier rozeznävali i u tohoto druhu dve odrüdy ampulifera (sterilis 

 Nees) a capsulifera (fertilis Nees). Temne hrbolky uzavirajici kolonie 

 Nostocacei byly Michelim a starsimi botaniky vseobecne povazoväny za 

 vlastni plody, Schmidelem, Hedwigem, Bischoffem a j. vyklädäny za an- 

 theridia, Neesem, Hofmeisterem, Cordou za orgäny slouzici k vegetativ- 

 nimu rozmnozoväni, a teprve Mildem r. 1851 byla akcentovana obdoba 



Dr. Karel Kavina: Monografie öeskych jatrovek. IG 



