243 



kryjici (t. zv. podlozene, folia succuba); tvaru jsou okrouhleho az siroce 

 ctyfhranneho a na okraji jsou obycejne rozmanite lalocnate, vykrajovane 

 neb hrube zubate a kadefave zvlnene. Pfi basi jsou dve az tri vrstvy 

 bunek silne, v nejvetsi ale sve cästi toliko jednovrstevne; bunky jejicb 

 jsou tenkostenne, velke, prühledne a hojnymi, drobnymi chloroplasty hu- 

 ste naplnene. Venträlni supiny, nebo spodni listky nejsou nikdy vyvinuty. 



Druhy jednodome i dvoudome. Antheridia jsou kulatä, zpravidla 

 oranzove, zlute neb rüzove zbarvenä, a dloubou stopkou opatfenä; stoji 

 nepi-avidelne, na rüznych mistech lodyzky jednotlive, nebo 2—4 v fade na 

 svrebni i pobocnyeh jejieh stranäch blize base listü, ktere se pfes ne pfeklä- 

 neji. Archegonia jsou rovnez nahä a v malych skupinäch poblize konce 

 lodyzky na dorsälni strane sestavena; ponevadz lodyzka neustäle dorüstä, jsou 

 pozdeji znacne od konee a zpravidla tez na stranu posinuta. Kolem oplod- 

 neneho archegonia vyrüstä z pocätku z okolniho pletiva val, jenz dospeje 

 posleze v kalieh mlady sporogon ehränici. Kaiich jest velky, na basi 

 üzky a mirne supinaty, k hof ejsku rozsif eny, tvaru zvoncoviteho, hrus- 

 koviteho neb vakoviteho, pfi üstl jest nepravidelne, rozmanite hluboko 

 lalocnaty a mä na vnejsi strane casto podelne, kfidlovite vyrüstky; obklo- 

 pen jest huste smestnanymi kadefavymi listky lodyznimi, ktere casto 

 navzäjem krätce baserni svymi srüstaji. Öepicka jest velmi jemnä, jen pfi 

 basi dvou- vzäcne kdy tfivrstevnä, ostatek jednovrstevnä a jsouc vzdy 

 kratsi kalicha, jest v tomto celä ukryta. Tobolka jest kulata, zelenä, po- 

 sleze nahnedlä na dlouhem (0'5 — 1 cm), na basi hlizovite ztlustlem stetu. 

 Steny jeji jsou dvouvrstevne; vnejsi vrstva mä velke, tenkostenne buiiky 

 dlouho chovajici cbloroplasty a casto nad povrch papillovite vvklenute, 

 buiiky vnitfni vrstvy jsou nizsi, mensi a maji steny s uzh'ckovitymi neb 

 krätce listnovitymi ztlusteninami. Vcas zralosti pukä tobolka velice ne- 

 pravidelne ve ctyfi chlopne; obycejne se celä hofejsi jeji cäst rozsifnje, 

 trbä a rozpadävä. Spory jsou kulate a maji velmi rozmanitou skulpturu 

 exosporovou, die niz (Lindberg 1873) se jednotlive druhy rozeznävaji. 

 Nejvetsi pocet druhü mä spory pravidelne sifkovane anebo ostnite, mensi 

 pocet mä spory vräskovane, tupymi lamelkami pokryte, nejmensi skupina 

 vykazuje spory jemne bradavcite. Elatery jsou tenke, velmi dlouhe 

 a dvema az c^yfmi huste tocenymi spirälkami vytuzene. 



Vegetativni rozmnozoväni jedine adventivnimi innovacemi po stra- 

 näch lodyzky; u nekolika druhü pozoroväny byly take tenke slahounovite 

 vybezky. 



Rod Fossombronia spojuje skupinu Jungermanniacei foliosnich 

 i frondosnich velice dokonale; ackoliv mä jiz dobfe vyvinuty kormus 

 jako prvni, pfece jeste postranni sporogony, vicevrstevnä base listkü, 

 nepravidelne rozlozeni antheridii a nektere jeste podruzne znaky väzi jej 

 vsak üzce se skupinou druhou. Öitä asi 45 druhü, z nichz 10 druhü jest 

 evropskych (F. incurva Lindb., F. pusilla (L.) Dum., F. Wondräczeki 

 Dum., F. Mitteni Tind., F. verrucosa Lindb., F. caespitit'ormis De Not, 



16* 



