264 



Rostlinky v fidkych povlacich, anebo ojedinele rostouci. Stelka 

 tmavozelenä, slabe mastne lesklä, lupenitä, plose rozprostfela a k sub- 

 strätu pf itisklä, mivä 10 — 25 m m v prümeru; na o k r a j i c b jest p 1 o c li ä, 

 rovnä, jen slabounce zvlnenä a melce laloenatä. Slozena jest ze 6—10 

 vrstev tenkostennych, polygonälnich bunek, netvofidch zädnych dil- 

 ti n mezibunecnych; bunky svrchni vrstvy jsou o neco mensi nez vrstev 

 vuitfnicb ä ploche (prümernä velikost bunek stelkovych jest 30 — HO n X 

 30 — 35 u). Na spodu stelky jsou cetne byalinni rbizoidy se zrnitym ob- 

 sabem . 



Jednodomy. Antberidia po 2—3 sedi zprvu v dutince, pozdeji 

 melke jamce na povrebu stelky. Tobolka jest 1*5 — 3 cm dlouha, na spodu 

 rourkovityru, 2 — 3 mm dl., 0*7— 1 mm sir., obalem obklopena, a na 

 konei jest zazloutlä. Spory jsou tetraedrieky kulovite, svetle- 

 zlute, 35 — 45 n v prümeru majiei, a na povrehu jemne zrnite 

 bradavicnate. Pseudoelatery jsou dvou az tfibunecne, 20 — 50 u dl. 

 tvarü pferozmanitych, a slabe nazloutle. Zraje v pozdnim lete, srpnu, 

 zäfi i po cely podzim az do zämrazu. 



Roste na vlbke, jilovite püde po cele zemekouli, a neni ani ve 

 vlasti nasi vzäcny. Vyskytä se na vlbkych polieh, pasekaeb, üvozeeh, na 

 stenäeh pfikopü, strnisticb, z roviu az do podhofi, vzdy bobate plodny; 

 rüstavä ve spolecnosti Fossombronif, Riceii, Pleuridii, Juncus bufonius, 

 Centunculus minimus. Netvofi zädnych zvlästnieb forem; jen nekdy byvä 

 stelka slabsi, skoro prüsvitavä, jemne na okraji vroubkovanä, s tobol- 

 kami tencimi a stiblejsimi nez pravidlem (f. tenuis Nees, Naturg. 1838 

 IV. p. 330 pro var.), lec byvaji to zpravidla jen rostlinky mladsi, anebo 

 ve vetsim vlhku rostouci. 



Od A. punctatus, s nimz roste zpravidla pohromade, poznävä se 

 jiz makroskopicky die zazloutlycb spicek sporogonü. Pribuzny A. dichoto- 

 m u s Raddi, jenz roste v jizni Evrope velice hojne, a nalezen byl tez 

 nekolikrate v Anglii, ma sice rovnez spory zlute a zrnite bradavicnate 

 jako A. laevis, ale stelka jeho jest na okraji hluboko delenä v uzke pen- 

 tlicovite, dicbotomicky delene laloky, jez maji ve stfedu zfetelne tlustsi 

 partii jako siroke zebro vyvinutou; na spodu zebra byvaji mezi rbizoidy 

 skryty krätce stopkate blizky, slouzici k vegetativnimu rozmnozovani. 

 Neni vylouceno, ze bude druh tento v teplejsich krajinach nasi vlasti 

 jeste objeven. 



46. Anthoceros punctatus Li mir, Spec. plant. 1753 p. 1139. 



Necker, Metb. musc. 1771 p. 43. Hoff mann, Fl. germ. 1795 TT. 

 p. 94., Weber-Mohr, Taschenb. 1807 p. 436., Schwaegrichen, Historia 

 musc. hep. prodr. 1814 p. 35., Weber, Hist. musc. hep. prodr. 1815 

 p. 112.. Martius, Fl. erlang. 1817 p. 195., Corda, Genera hep. 1828 

 p. 65., Monogr. rhizosp. e. hep. 1830 p. 13., Lindenberg, Synopsis 



