267 



Stelka byvä nekdy neobycejne kadefava a v üzke laloky delenä, 

 takze kabitem jest od typu znacne odlisnä. Lee jest nespravno rozeznä- 

 vati tuto odrüdu jako drub, nebof nieim jinym, nez präve tvarem stelky 

 se od typu vfibec nelisi; rozdily, ktere uvadi Douin a Macvicar lezi ve- 

 smes ve variaenim okrubu A. punetatus, takze jsme se marne namähali 

 oba druby podstatne rozlisiti. Jest proto nejsprävnejsi, jestlize se po- 

 nechä starä odrüda Neesova. 



Jeste borsim drubem nez A. crispulus Douin bude pravdepodobne 

 A. Husnoti Stepbanim r. 1888 v Revue bryolog. popsany; ackoliv jsme 

 srovnävali bedlive vsechny diagnosy, jez jednotlivi autoi' , i drub tento 

 uznävajici podävaji, i vykresy (Macvicar 1912 p. 450.), prece nenasli jsme 

 mezi A. punetatus a A. Husnoti zädneho jineho rozdilu, nez ze A. Hus- 

 noti jest mohutnejsi forma prvebo, maji'ei tlustsi (15 — 25 vrstev bunec- 

 nj'cb) vetsi stelku a delsi sporogony. Take Boulay (1905 p. 214.) jest 

 stejnebo näzoru s nämi; v musejmm berbäfi nalezli jsme z vice mist 

 sbirane exempläfe, ktere mely sporogony az 8 cm dloube a stelku po- 

 dobne drobne na okrajicb v cärkovite ialoky vyki-ajovanou, jak mä byti 

 u A. Husnoti, ale ve vsem ostatnim byly s typem soublasne. 



A. punetatus iebee od pfedesleho drnbu rozeznäme jiz podle za- 

 cernalyeb spicek sporogonü. 



47. Subspec. Anthoceros Stableri Stephani, Revue bryol. 1895 p. 1895. 



Pearson, Hepaticae 1902 p. 502. tab. CCXXVHL, Macvicar, Stud. 

 Handb. of brit. bep. 1912 p. 451. 



Statne rozlezle, svetlezelene trsy vice upominaji na drobnejsi formy 

 Aneura pinguis nez na nejaky Anthoceros. Stelka siroce lupenita 

 5 — 15 mm sirokä, skoro pravidelne okrouhla a plose k substrätu 

 pfitisklä, s okraji rovnymi jen melce afidee lalocnatymi, 

 skoro celymi. Na pfienem prüfezu jest stelka 6 — 12 vrstev silnä a 

 mä cetne, siroke dutiny. 



Jednodomy. Antberidia velmi cetnä, po 10 — 20 sesku- 

 p e n a ve velkycb dutinkäcb, pozdeji sirokycb jamkäcb na povrcbu 

 stelky, daleko z teto vyöni va jice. Obaly rourkovite, 2'5 — 4 mm dl., 

 0'5 mm sir.; sporogony välcovite, tupe zakoncene, 1 — 2 cm dl., 

 0'2 — 0'3 mm silne maji siroke, vetsinou ponofene prüduehy. 

 Spory cerne, 40 — 50 u v prümeru, na povrchu jezate ostnite. 

 Pseudoelatery jedno- az tfibunecne, 50 — 150 ,« dl., tvarü rozmanitych, 

 zahnedle. Zraje v srpnu, zafi. 



Roste na podobnych mistech jako druby pfedesle; az dosud znäm 

 jest ze dvou mist z Anglie. V Cechäcb sbiral jsem jej v srpnu minuleho 

 roku navlhke pasece v udoli jarovskem u Zävisti. Rostlinky jsou nä- 

 padne svoji plochou, rozprostfenou stelkou a velkymi, jiz lupou patr- 



