268 



nymi jamkami, v nichz jsou cetnä antheridia; mimo tyto znaky lisi se 

 A. Stableri od pfedesleho druhu kratsimi, tupymi sporogony (A. punc- 

 tatus mä sporogony ke konci ztencene) a ponofenymi prüduehy. Tyto 

 sice take nekdy u A. punctatus pfichazeji, ale u A. Stableri zdaji se byti 

 ponofene prüduehy pravidlem; jinak hledäme marne vice odlisnych znakü 

 mezi obema druhy. Pravdepodobne bude A. Stableri jen odrüda, snad 

 i plemeno A. punctatus; nemohouce z nedostatku materiälu otazku tuto 

 rozhodnouti, fadime A. Stableri provisorne jako subspecii k A. punctatus. 



Obr. 50. 1 Anthoceros Stableri Steph. plodnä rostlina (3kr. zvets.); Jarov. 2 A. 



punctatus var. multifidus (L) Nees plodna rostlinka (3kr. zvets.); Roztoky. 3 Sota- 



thylas fertilis Milde ( 3 / 2 kr. zvets.) a Gräfenberg:. b Vyssi ßrod. 



XX. Rod Notothylas Sullivant, 

 Musci Alleghanienses 1846 no. 289., contrib. p. 64. 



Si/n.: Chamaeceros Milde in Bot. Zeitung 1856 p. 767., Nova Acta ac. 

 Leop. 1857, XXVI. p. 167. 

 Carpolipum Lehmann, Novarum et minus cogn. stirp. pugillus X. 

 1857 p. 26. 



Jatrovky vesmes zijici na vlhke zemi, a r. Anthoceros habitueine ve 

 \('^etativnich cästech nesmirne podobny, namnoze i shodny. Stelka jest 

 lupenitä, plose do kruhu rozprostfena, na povrcbu jemne papilosni a na 

 okrajich rozmanite lalocnatä. Zebro neni nikdy vyvinuto; pouze ve stfedu 

 jest stelka nejsilnejsi a ke krajüm se znenahla ztencuje az ve dve, zfidka 

 jednu vrstvu. Na spodni strane stelky nalezaji se fidce roztrouseny §ter- 

 binovite otvory, jimiz do dutinek vnikaji kolonie X T ostocü; tyto pak pro- 

 svitaji na povrchu stelky jako tmave, mirne hrljoulkate tecky. Mimo du- 

 tinky nostocove nenachazime zädnych vetsich dutinek v pletivu stelkovem; 

 bunky stelkove maji stejne jen jediny chloroplast jako u pfedesleho rodn. 

 Vzrüst stelky deje secetnymi terminalnimi buiikami, stejnomernö v kruhu 

 segmentujicimi. 



