271 



strätu pfitisklymi a drobne zafezävanyrui. V prostfed jest 8 — 11 

 vrstev siluä, k okrajum se znenähla ztencuje az na dve vrstvy; bunky 

 jsou tenkostenne a maji jediny veliky kulovity ckloroplast. Bkizoidy 

 jsou cetne, huste, hlavne jen ze stfedni stelky vynikle a bezbarve. Ster- 

 binovite otvory na spodu stelky jsou fidke, roztrousene, kolonie Nostocü 

 zfidka dospivaji velikosti spendlickove klavicky. 



Jednodomy. Antheridia po 2 — 4 uzavfena jsou bluboko v male du- 

 tince uvnitf pletiva stelkoveho; pozdeji se dutinka otvirä, ale otvor jest 

 drobny, nepatrny, tezko lupou viditelny. Archegonia v fadäch paprscite 

 od stfedu se rozbikajicich. Tobolka vezi hlizkovite nadufelou nohou 

 v prostfednieh vrstväch stelky, jest v mlädi tvaru hruskoviteho, pozdeji 

 krätce väleoviteho, 3—6 mm dl., na konci tupä neb nepatrne rozsi- 

 fenä a jest celä uzavfena- jako v pouzdru ve välcovitem 

 zlutozelenem obalu; tento jest na vrcholu hrube bradavcity a po- 

 zdeji se znenähla od vrcholu rozpadävä, takze tobolka k ra- 

 tio ce, sotva 2 mm z neho pak vycnivä. Na jedne stelee jest vzdy 

 mnoho tobolek, ktere byvaji nezfidka v peknem kruhu sestaveny; 

 jsou jen vzäcne kdy kolme a vzpfimene, obycejne lezi vodorovnea 

 nebo jsou sikmo u klonen y nad stelkou, jejiz centrälni cäst züstävä 

 präzdnon. Steny tobolky jsou zlutohnede, trojvrstevne, bez 

 prüduchü a v cas zralosti roztrhävaji se v pfedem znatelnem svu ve 

 dve chlopne. Sloupek sestävä jen ze 3—4 fad bunek a rozpadä se jjozdeji 

 v pseudoelatery. Spory tmavohnede az skoro cerne, hladke, 30 — 40 ,« v prü- 

 meru, tetraedi'icke s bäsi silne vyklenutou. Pseudoelatery jsou jednobu- 

 necne, nepravidelne ctyfboke, rozmanite zprohybane a maji na stenäeh 

 jednu nebo nekolik nepravidelne zprohybanych, svetlehnedych listen 

 vytuzovacich. 



Roste na vlhkych polieh zpravidla vzdy ve spolecnosti Anthoceros 

 punctatus, A. laevis, Fossombronii, Riccii, Fissidens bryoides a Blasie; 

 jak se zdä vyskytä se jen v krajinäch podhorskych a ve vyssieh polohäch. 

 Zraje koncem srpna a v zäfi, v fijnu vsak byvä jiz mrazy znicen a 

 v listopadu üplne mizi. 



Vzäcnä tato jatrovka byla objevena v Cechäeh v srpnu r. 1856 

 prof. Lehmannem u Marianskyeh läzni a soucasne ve velkem mnozstvi 

 sbiräna vratislavskym prof. Mildem v okoli Gräfenbergu v Jesenickyeh 

 horäch; Milde popsal ji jako novy r. Chatnaeeeros fertilis, ale pozdeji 

 Gottschem identifikoväna s r. Notothylas. Pozdeji sbiräna byla jeste 12. 

 srpna r. 1896 prof. Schiffnerem na strnisti u myslivny nedaleko Vyssiho 

 Brodu; vice stanovisk z vlasti nasi neznämo. 



Säm jsem v pfirode druh tento dosud nenasel; diagnosa a obräzky 

 provedeny die suchych esempläfü prof. Schiffnera od Vyssiho Brodu a 

 prof. Mildeho od Gräfenbergu, chovanych v herbäfi musea kräl. ceskeho. 



