9 



na pocätku dob historickych ozivovalo nase pralesy a pomerne zähy bylo 

 clovekem zdomäcneno, bylo zde odedävna dosti hojne. 



V diluviu obmezuji se zbytky rodu Sus na nekolik dost skrovnych 

 nälezü; jsou to jen ojedinele tesäky, tu a tarn nekterä kost; teprve v rase- 

 linäch a rybnicnych näplavecb vyskytuje se tu a tarn i lebka nebo spodni 

 celisf. I v nejmladsich usazeninäch jsou vübec vzäcny zbytky zvifat 

 zdomäcnelych. 



Stfedni Evropa vykazuje z rodu tohoto nekolik tvarü miocaennicb 

 (Sus antiquus Kaup. Valentini Pilhol, arvernensis Croiz. a Job, major Gero, 

 palaeocJierus Kaup.), z nichz ale po zadnem neni v nasich tf etihoräch stopy. 



Za to v diluviu rozeznal Rütimeyer 1 ) dva tvary, jez oznacuje jako 

 plemena drubu Sus scrofa L. a sice prase divoke (Sus scrofa ferus 

 Rütm. 2 ) a prase raselinne (Sus scrofa palustris Riitm., plemeno velke 

 a male, kteräz byla lovnou zvef i cloveka diluvialnibo a pfedhistorickeho, 

 byla i zäby pfedmetem jeho domäeibo ebovu a siee plemeno mens! dfive 

 nezli plemeno vetsi, takze pomerne zäby vyskytuji se i prasata domäei 

 (Sus scrofa domesticus) 3 ) jednou od plemene vetsibo, podrube od plemene 

 mensiho odchovanä, pozdeji rozmanite a s cizimi exotickymi jeste zivly 

 misenä. Vliv domestikace eiste (bez miseni a kfizeni s cizimi plemeny) 

 je zpocätku, pokud se tyce kostry, jez ma v nasich üvahäcb jedine vy- 

 znam, dosti nepatrny. Zvife jevi osteologicky odcbylky pomerne nepatrne, 

 takze by snadno zbytky zvifat zdomäcnelyeb mobly byti zameneny (jako 

 se casto deje) za zbytky zvifat divokych, kdyby nebylo pfece jistych 

 zmen v celkovem cbarakteru kostry a kosti. 



Rütimeyer, jenz biedel tyto zmeny vysetfiti, pfi nicbz ovsem düle- 

 zity zfetel nutno bräti jak na pohlavi zvifete, tak i na zpüsob ulozeni a 

 zacboväni zbytkü, je shrnuje v nasledujicim: Zvife divoke vynikä mobut- 

 nejsi a robustnejsi stavbou kostry a jednotlivycb cästi, jmenovite zbrani 

 (tesäkü) a kosti je nesoucieb, däle mobutnym vyvinem inserci svalovych, 

 velkycb ryb cevnicb a nervovycb, jmenovite na povrcbu lebky; kosti jsou 

 nizsi a drsnejsi nezli u zvifat zdomäcnelych, kterez jsou bladci a mast- 

 nejsi, däle jejich lom je ostry, stfepinovity (u zdomäcnelych houbovity, 

 zemity), kosti koncetin jsou stihlejsi, celkem ale jsou kosti zvifat divo- 

 kych vzdy objemnejsi a silnejsi a vyznacuji se povrchnim fermezovitym 

 leskem na rozdil od matneho a mastneho lesku zvifat zdomäcnelych. 



Nektere zmeny, zejtnena posledniho druhu, podlehaji znaene vlivu 

 prostfedi, nebof jinak se zachovävä kost ve vrstväch suchych, jinak ve 

 vlhkych nebo mokrych, jinak tarn, kde je uzavfena neprodysne, jinak 

 vypadä, byla-li delsi dobu vystavena ücinküm vzduchu, takze s temito 

 kriterii nutno zachäzeti opatrne, tim spise, ze zvifata divokä vedle zdo- 



1 ) Eütimeyer, Fauna der Pfahlbauten. Bahnmaier's Buchh. Basel 1861. 



2 ) Nikoli Grn, nebot pojmenoväni Bütimeyerovo (1861) jest o rok starsi. 



3 ) Oznaceni, jak nize bude ukäzäno, nesprävne. 



