6 



vychode pfipojuje se k vlastuimu pohofi hfbet Lancutsky, jehoz vy- 

 chodni svahy a kotlina Zaplefskä tvofi mez proti homatine Waiden- 

 burske a Broumovske, ac mez velmi neurcitou, nebof znacnejsi vyse ob- 

 vodü tech püsobi jistou shodit vegetace s nizsimi cästmi Krkonos. V jihu 

 jest hranice proti teple pahorkatine permske dosti ostni — zminili jsme 

 se o väpencovych lozich na pomezi tom — od Jilemnice vsak k sev.-zäp. 

 a zäp. üplne temef se rozplyvä. Obvody kulturni püdy na Roketnicku 

 a Vysocku ztratily räz horsky (nedostatek lesü pfedevsim jest näpadny), 

 üdoli vsak — zejmena üdoli Kamenice maji opet znacne horsky räz, ac 

 kvetena jejich jiz tvofi znatelne pfeehod k obvodu Kozäkova a Jestedu. 

 Hranice zde souhlasi asi s mezi souvislych lesnich porostü. 



Cäst povsechnä. 



I. Prehled horopisny a geologicky. 



Krkonose jsou stare, zvrasnene pohofi, ktere na severu dostupuje 

 nejvetsich vysek a tarn prudee spada do nizke pahorkatiny Luzicke a ro- 

 viny Hirsberske. K jihu pohofi klesä s pocätku nepatrne, zasahujic vy- 

 sokymi rozsochami hluboko do Cech, na hranici pänve permske vsak 

 rovnez pfikrym stupnem jest nkonc-eno. Xa zäpade a vychode jest spo- 

 jeno vysokymi sedly se sousednimi pohofimi sudetskymi. 



Üstfedim celeho horstva jest mohutny lakkolith zulovy (resp. gra- 

 nititovy), sklädajici cele pohofi Jizerske a nejvetsi cäst ldavniho hfebenu 

 krkonosskcho. Z jihu pfikladaji se na üstfedni teleso toto vrstvy krysta- 

 lickych bfidlic (fylitü, rul, svorü a p.), ktere vytycily Cesky hfeben po- 

 bocay a nakupily v pokracoväni tohoto mohutn5 r küzel Snezky a dalsi 

 cäst hlavniho hfebenu k vychodu, kde vlastni pokracoväni hlavniho zu- 

 loveho hfbetu krkonosskeho pokleslo v rovinu Hirsberskpu, Xa vyqhode 

 nkoncuje Krkonose pästno krystalickych bfidlic kolmo ke smeru pohofi 

 probihajici, t. zv. »pficnä pfepäzka« hfbetn Laucütko-Kolben-Eychorskeho. 



Krkonose — jak jsme se jiz svrchu zminili — dclivaji geografove 

 ve dve cästi: hori/ Jizerske a Krkonose vlaslni, oddelene üdolim Velikeho 

 Zackenu a Jizery a obe spojujicim vysokj'm sedlem Xovosvetskym. Cle- 

 neni to opirä se o fysiognomii pohofi a ponekud odchyleny prübch hfbetu 

 (u Jizerskych hör Z-V, u Krkonos ZSZ-V.TV), podmincuy tektonickymi 

 pochody, hlavne tertiernimi. 



Jizerske hory tvofi zulovy massiv podoby ellipsovitc, . prü- 

 merne 900 — 1000 m vysoky. Jako cele Krkonose jevi se i Jizerske hqry 

 nakloneny k jihu, takze pobliz severuiho okraje, spada jiciho strme do 

 roviny Friedlandske, strmi nejvysSi vreholy, k jihu vsak horstvo klesä 

 pozuenählu a pfechäzi rovnez nenähle do pfedhofi. Jizerske hory nemaji 

 räzu päsmiteho, nybrz jevi se jako massivni pohofi se sirokymi, zaoble- 

 nymi a pomerne nevysokymi hfbety a kupami, oddelenymi nehlubokymi 

 üdolimi a melkymi pänvemi. 



Pfi severnim okraji zdvihä se fada nejvyssich vrcholü: Polednik 

 (Mittagsberg, 857 m), Holubn'tk (Taubenhaus, 1069 in), Öerna h<>ni (Schwarze 

 Berg, 1084 m), Jizera (Siehhübel, 1125 m). Vreholy ty, korunovane vet- 

 sinou zulovymi balvany, oddeleny jsou navzäjem a od rozsoch svych ra- 

 selinnymi pänvemi, z nichz nejvetsi mezi Cernou horou a Jizerou, t. zv. 

 »Kneipe« (985 m). Xa ni jsou znäme raseliny luk »Na öihadlech« (Tschi- 

 hanei-) a »Kosodrevinne« (Knieholzwiese). 



