13 



zasilal znämemu videnskemu profesoru Carolu Glusiovi, ktery zmiüuje 

 se o nich (ku pf. Streptopus) v »Rariorum plantarem historia« 1601 az 

 1633, obzvläste vsak je popsal v »Rariorum aliquot stirpium per Panno- 

 niam, Austriam .... observatorum historia«, vydane v Antverpäch r. 1583. 



Soucasne püsobil »Slezsky Plinius« Kaspar Schivenkfelt (*1563 

 v Greifenberku, f 1609 ve Zhofelci). Byl lekafem v Hirsckberku, pozdeji 

 ve Zhofelci. Mel mnobo pfilezitosti studovat kvetenu Krkonos, i ulozil 

 vysledky sve botanicke cinnosti v nekolika spisecb. Tak »Stirpium et 

 fossilium Silesiae catalogus . . .« (Lipsko 1601) obsahuje popisy cetnych 

 rostlin z Krkonos. Zejmena vsak podal ve spise »Hirschbergischen warmen 

 Rades in Schlesien unter dem Riesengebirge gelegenen kurze und einfäl- 

 tige Beschreibung' 1 - (Zhofelec 1607) obsazny seznam »derer Kräuter und 

 Bergarten, welche viel diesen warmen Brunnen bin auf den Gebirgen ge- 

 funden werden.« 



Teprve vsak koncem stoleti XVIII. dostalo se kvetene Krkonos 

 prvnibo vedeckebo zpracovani. Boku 1786 podniknuta näkladem »Ucene 

 Spolecnosti« vedeekä vyprava na j)rozkoumäni Ki'konos, jiz jako botanik 

 siicastnil se Tadeds Haenke. Vyprava, jez se vydala na cestu 27. cer- 

 vence, pobyla na boräch 10 dni (od 31. cervence do 9. srpna). Cesta 

 vedla ji z Vrcblabi po pfedhofi na Cernou boru u Janskych läzni, na 

 Fuchsberg, Studnicnou do Lucni boudy, odkud podniknuto nekolik ex- 

 kursi. Haenke byl obzvläsf näruzivy a nelekal se ani snehovych boufi. 

 Vystoupil dvakräte na Snezku, sestoupil do Obfibo dolu, navstivil ryb- 

 niky. Zajimavä jest jeho poznämka, jiz cbce pfesvedciti, ze Weisswasser 

 jest vlastni pramen Labe. Sedmidolim ubiraJa se vyprava däle na Ko- 

 krhäc, Labskou louku, ke Sneznym jamäm a vrätila se pak Labskym 

 dolem do Vrcblabi. Haenke pojjsal velmi poutave tuto cestu ve stati: 

 »Die botanischen Beobachtungen auf der Reise nach dem böhmischen Rie- 

 sengebirge (< (Dräzd'any 1791). Staf tato jest zäroven prvnim pokusem 

 fytogeografie Krkonos. I pro systematiku vytezil Haenke na Krkonosicb 

 maoho noveho. Popsal odtud poprve Pinus pumilio, Festuca varia, Poa 

 laxa, Poa sudetica a j. 



Od te doby bylj r Krkonose vzdy cetneji navstevovany botaniky 

 jak ceskymi, tak zejmeDa Slezskymi. 



Z ceskycb ' zasluhuje zminky znämy J. E. Pohl, jenz procestoval 

 Krkonose r. 1808. Prüvodcim byl mu na ceste te dobry znatel kveteny 

 krkonosske Dr. J. K. E. Hoser z Hostinneho. 



R. 1806 poprve a r. 1812 podrube navstivil fisi Krakonosovu näs 

 nejpilnejsi botanik M. Opiz. 29. cervna 1806 vydal se z Trutnova na 

 Stare mesto. A bned na pocätku provazelo jej stesti, nalezlf tu novy 

 javor, jejz nazval Acer sudeticum. Pak pokracoval v ceste pfes Mlade 

 Buky, Vrajt, Janske läzne, Vrchlabi, üdolim Labe na Kotel. Ackoliv mu 

 silne snezilo, prece pilne botanisoval i däle. Na Kotli spatfil poprve klec. 

 Pokracoval v ceste pfes zasnezenou Labskou louku na hlavni hfeben 

 (zmiüuje se zejmena o nevbodnem näzvu vrcholu »Veilchensteinü«, ze 

 pry tarn neroste vübec »Lepraria J 'olithus« ) '. Sestoupiv do Agnetendorfske 

 jämy, pokracoval v ceste po bfebenu a noclehoval v Lucni boude, kde 

 jej zajimal zejmena Koppenbuch s cetnymi poznamkami jeho pfedchüdcü. 

 Vystoupiv na Snezku, opustil Obfim dolem pfes Petzer Krkonose a 

 vracel se s bohatou kofisti (500 druhü) zpet do Prahy. Rovnez druhä 

 cesta r. 1812 odmenila jej bohate za jeho nämahu. 



Prof. J. Fr. Tausch botanisoval s üspeehem zejmena roku 1812 na 

 Krkonosich, a popsal odtud mnoho novych rostlin, tak Carex vaginata 

 (od Üpskeho vodopadu), Crepis grandi'flora, Pirus sudetica. Obzvläste 



