22 



velikem mnozstvi vyskytüje, v zäpadnf easti Krkonos vsak s urcitosti 

 roste pouze na severnim svalm Kotle, a to jeste pofidku. Jiz vyse zmi- 

 nili jsme se o vyznamu Pedicularis sudetica. Gnaphalium supinum jest 

 ve vyehodnim komplexu velmi casto räzovitou rostlinkou alpskych lue in 

 a höh', v zäpadnim vyskytüje se Jen ojedinele. Jine karakteristicke rost- 

 liny vychodniho masivu, ktere alespofi pfeväznou vetsinou zde maji svä 

 stanoviska, jsou Da pf. Galium suäeticum, Luzula spicata, Taraxacum 

 nigricans, Sagina Linnaei, Cardamine resedifolia. Pouze ve vychodni sku- 

 pine objevuji se räzovite hole associace Juncus trifidns, a nädherne sub- 

 alpinske louky s nescetnou Viölou luteou. Tez ütvary skalni dosahuji ve 

 vychodni cästi ponekud bohatsiho rozvoje nez v zapadni, ac vübec v celem 

 obvodu nasem jsou velmi slabe zastoupeny; nedostatek suehyeh (xero- 

 filnfch) skal je vyznacnym pro Krkonose. 



Hory Jizerske. 



Horstvo toto vyznacno jest vyvinem pouze subalpinskych forn/aci. 

 Ojedinele vyskyty vysokohorskych typü na Bukove, Tisovem a Vysokem 

 hfebenu nemaji vähy. V Jizerskych horäch ani nejvyssi vrcholy nevy- 

 stupuji nad hranici lesni, takze formace vysokohorske postradaji vübec 

 vhodnych mist, kde by se mohly vyvinouti. Pouze zulove, balvanite turne 

 nekterych, mnohdy nevysokych vrcholü — tak Holubniku (Taubenhaus, 

 1009 m), Polednich Jcamenü (1006 m), Lange Farbe (877 m) a j. — byvaji 

 hole, a pouze zakrsle a od nepohody oklestene smrky a jefäby häji oje- 

 dinele ua takovem miste sve byti. Ünen vyskyt ojedinelych typü vysoko- 

 horskych omezuje se prave na takoveto hole, balvanite ütvary: Selagi- 

 neüa selaginoides na Vysokem hfebenu, Hieraciwn bohemicion, pediutcit- 

 lare a alpinum na Tisovem, Pulsatilla alpina, Ribes petraeum na Bukove. 

 Jinak cele üzemi hör Jizerskych v rozloze dobrych 400 km 2 pokryyaji 

 bujne, souvisle lesni porosty. Jezto v Jizerskem pohofi jest klima velice 

 vlhke (v ceutru hodne pfes 1200 »/m sräzek), vytvofila se v techto hlu- 

 bokych lesich bujna vegetace horskä, kterä zejmena soustfeduje se kol 

 bystfin a na vlhcinach. Pfiroda zde v srdci hör jest temef netknutä, 

 i maji lesy casto püvodni divoky, temef pralesovy räz. Kde tomu vol- 

 nejsi svahy a üdoli dovoluji, stfidaji se s lesnimi ütvary svezi luka, dnes 

 namnoze zkultivovanä, ale jiste ze znacne casti püvodni, jak tomu na- 

 svedcuje räz jejich vegetace. Na hfebenech, kde velkä cast vlähy unika 

 po svazich, jest räz lesü xerofilnejsi a misty vystfidän formacemi vfe- 

 sovinnymi. V sedlech jsou vytvofeny male raselinky hfebenove (Kam- 

 moor). 



Nejräzovitejsim ütvarem pro hory Jizerske jsou ony rozsähle, 

 ploche kotliny raselinne. Jsou to vrchoviste üvalovä, typu sumavskeho, 

 vytvofenä ve starych pänvich jezernich. Raseliny tohoto typu chybi 

 ostatnim okrsküm üplne. Vyznacny jsou nejen znacnou rozlohou sou- 

 vislych ploch raselinnych, ale i znamenitou hloubkou. Xa nich vyvinula 

 se v celem nasem obvodu vübec nejbohatsi flora raselinnä. Nikde v ostat- 

 nich okrscich (ani jinde v Sudetäch) nevyskytuje se tolik raselinnych 

 druhü, jako präve na techto üvalovych raselinäch hör Jizerskych. Toto 

 bohatstvi raselinne flory jest präve pficinou, ze typy, karakterisujici 

 svym (hojnejsim alespon) vyskytem okrsek bor Jizerskych, nälezeji 

 vetsim dilem typüm raselinnym: Betula nana, Salix myrtilloides, Juni- 

 perus nana (na Jizerskych horäch rozsifena mnohem hojneji nez na Kr- 

 konosich, kde znäme jen nekolik kefü), Carex chordorrhiza, Drosera inter- 

 media, Oaeycoccos* macrocarpa, Potent/Ha palustris, 8 cheuchzeria palustris 



