4L' 



kvtHii. Nad 600 m nelze se dommvati, ze by by] existoval les, ano jsmc 

 opravneni misty i nizsi mez hledati. Nez konecne detail tento na vyvoji 

 vysokohorske kveteny krkonosske podstatne oiceho nemeni. Dülezito jest 

 faktum, ze existoval siroky pruli bezlesy, kde mohla rozvinouti se i'lora 

 nprdieka. 



V dobe glacialni nachäzela vegetaee vysokohorskä a raselinnä lilav- 

 nilio rozvoje na nizsich rozsochäch (tez Kychorri !) a pfedevsim nezaled- 

 nenych Jizerskych horäch, kde krom toho jezerni panve — dnes raseliny 



— skytaly vhodnou püdu typüm mokfadniin a raselinnym, odkud je 

 pfejaly pak i raseliny krkonosske, vzniknuvsi po dobe ledove. 



Severni upati Krkonos bylo pravdepodobne üplne zpaveao lesnich 

 porostu, nanejvys rmutne, zakrsale kroviny arkticke Betula nana, a pu- 

 bescens, Juniperus nun« a nizke jefäby ojedinele pfenisovaly pustou tun- 

 dru. Jest näm uyni vskutku tezko vmytsliti se do tekdejsi'ch poirn'iu, 

 mäme-li si pfedstaviti tu veselou, pestrou roviuu Wannlirunnskon neb 

 Friedlandskou s jejich kräsne zelenyini clilumy a modravyini horarai jako 



— pustou, bezlesou tundru Spieberkü nebo Gronska. Nez nelze jiuak, 

 ma-li uspokojiveho vysvetleni dojiti dnesni stav cele nasi kveteny. 



A jake rostliuy ozivovaly tehdy ona pastviska sobu a mamutü .' 

 Nebyl asi pfilis pestry ten vyber druhü, jak i dnes polarni kraje ukaznji. 

 A vetsinu onech druhü, ktere tehdy se zde zelenaly a svymi azurovymi, 

 nachovymi, zlatymi i snehobilymi kvety v nejrnznejsich odstineeh zpe- 

 stfovaly svahy nasich hör, vzal pozdeji pfemozeny Borreas s sebou do 

 vlasti snehu, ledu a puluocniho slunce. Drobne ty vrbicky Salix herbacea, 

 S. retusa (Deuben), lapponum, Betula nana. Empetrum nigrum, Vaccinia 

 Andromeda, a jine snad Ericaceae (?), Phyttodoce, Ledum (zda se pravde- 

 podobnym), Azalea, Rhododendron (Velmi poehylmo), Dri/as octopetala 

 (nejvys poehyhno, schäzi i vsem okolnim nalezistim diluvialnim) s ne- 

 kterymi nordickymi bylinami, zejmena travinami z rodü Poa, Festuca, 

 pak Carci; Juncus, Luzula, vedle pestfejsich Saxifraga oppositifolia, aizoi- 

 des, hirculus, Pölygonum viviparum (vesmes od Deuben znäme), Cochle- 

 aria(l), Päpaver(f), Silene (?), Ranunculus, Pedicularis, spolu s rozsählyrai 

 porosty vresu (('aUnna vulgaris) a konecne arkticke meehy a lisejniky 

 tvofily veskeron vegetaci ponurych tech krajü. V nizsieh misteeh tvofilv 

 se jezirka a tüne, v niehz vzplyvaly nikterak zvlastni rostliuy — vzdyt 

 jsou to casto i kosmopoliti, vesmes dosud u nas rostouci — takze zde 

 vegetaee nejmene doznala zmen, jak svedei nälezy zWestfalska: Potamo- 

 geton, Hippuris, Nuphar luteum a p. Hlavni zmeny doznaly tmliz ony 

 polohy, kde vymizel les — lesni pasmo samo züstalo temef nedoteeno. 



A pamätka na tundry krkonosske"? Pouze nekolik druhü vysokeho 

 severu züstalo trvale na nasich horäch — zminene druhy arkticke, ze- 

 jmena pämätne Pedicularis sudetica, Rubus chamaemorus, Saxifraga ni- 

 valis, Carex rigida a p. K nim druzi se ony cetne druhy subarkticke a 

 alpinske, ktere vnikaly zaroven na pfiznive jim lokality. 



Smer odkud k näm vegetaee severskä pfisla byl patrne dvoji, 

 z obou tehdejsieh vyvojovych stfedisek severske vegetaee: hör severo- 

 evropskych a konein uralosibirsktfch. 



Neni snad neoprävnen näs näzor, ze druhy smer mel n nas roz- 

 hodne vedouci postaveni. .Temu totiz pfieitame hlavne rostliuy tundrove 

 a raselinne, ktere mezi relikty glacialnimi maji u nas pfevahu. Proudu 

 jejich i prübehem nejvetsiho zaledneni byla volna eesta podel jizniho a 

 pyehodniho okraje ledovcovych mas severskych, takze ze stfediska sveho 



