vetsi näroky einici formace sudetske musi ustoupiti rozpinavym, ale skrom- 

 nejsim jednotvärnym ütvarüm hereynskym. Krkonose vice a vice 

 blizi se konecnemu svemu osudu — stanou se souöästi oblasti hercyn- 

 ske. Vesely »Pän kor« — Krakonos — nueen bude skloniti siji svou pfed 

 ponurym vlädcem Brockenu. 



IV. Vztahy kveteny krkonosske ku kvetenäm ostatnfch horstev 



Strednf Evropy. 



Prvnim faktem, ktere vesti näs musi pfi srovnävacich studiich 

 kveteny krkonosske s kvetenami jinyeh' stfedoevropskyeh — rovnez i 

 ceskych — pobofi jest jeji nejtesnejsi pfibuzenstvi s kvetenou ostatnich 

 Sudet, zejmena ovsem vyckodnich, vysokohorskyck skupin jejich. Krko- 

 nose jevi se näm jen jako podfizeny okres oblasti Sudetske, kterä teprve 

 vystupuje jako pfesneji vymezeny celek vüci kvetenäm ostatnim. A tak 

 bude näm v prve fade objasniti pomer vegetacnibo systemu sudetskebo 

 k horstvüm stfedoevropskym — cimz ovsem vysvitne i pomer Krkonos 

 jako oi'ganieke cästi Sudet — na drubem pak miste vysvetlime posta- 

 veni Krkonos vzbledem k ostatnim cästem Sudet. 



Sudety tvofi jednotny floristicky System, ktery vyznaeen jest 'pro ti 

 ostatnim borstvüm zvlästnim svym räzem, jenz zalozen jest na dvou zä- 

 kladnicb zkusenostech: 1. na Krkonosicb a vyehodnieb Sudetäeb dosabuje 

 znacnycb rozmerü päsmo nacl hranici stromoveho vzrüstu ; 2. posträclaji 

 hornin väpennych a jim pfibuznycb. Tato dve fakta ukazuji näm a vy- 

 svetluji pomer Sudet k ostatnim boräm: prvni ukazuje na moznost ve- 

 likebo rozvoje alpinske kveteny, cimz Sudety lisi se od Hercynie a blizi 

 se Alpäm a Karpatüm, kdezto drubä skutecnost osvetluje näm odlisnost 

 kveteny sudetske vzbledem ke Karpatüm, zejmena vsak Alpäm, kde mo- 

 butny rozvoj räzovite kveteny Alp väpeucovycb jest nejvys vyznacny. 

 Cbceme-li tudiz objektivne posuzovati, tfeba näm vzdy dbäti tecbto 

 okolnosti, jez samy jiz mnobou otäzku vysvetluji. 



Nejvetsi rozdil jest mezi kvetenou Sudet a A 1 p (ovsem befeme 

 zfetel pouze na prabory). Proti nim vyznacuje Sudety pfece jen slaby 

 rozvoj alpinskych utvarü — zejmena alpinskycb lucin kvetnatycb — 

 blavne vsak naprosty nedostatek nekterych vyznaenycb aljDinskycb typü. 

 Tak Sudetäm -scbäzeji veskere alpinske Ericac'eae, blavne vyznacnä Rho- 

 dodendra, Arctostaphyllos a p., alpinskymi druby tak bobate rody jako 

 Gentiana, Primula, Saxifraga, PediculaHs, Androsace, Arabis, Draba, Do- 

 ronicum, Ranunculus, Euphrasia a p. jsou na Sudetäch zastoupeny na- 

 nejvys slabe, neb dokonce iiplne cbybeji, jako celä fada jinyeh alp^kycb 

 vyznaenycb rostlin: Dryas octopetala, Leontopodium, Hellebory, Semper- 

 viva, Linum, Papaver, Silene, Campanida, alpinske Orchideje, Tozzia, Ar- 

 temisie, Dianthy, Rhamny, Soldanella a celä fada jinyeh. Jejich nedostatek 

 da se vysvetliti cästecne slabsim rozvojem alpinskych lucin — kde ony 

 präve vetsinou rostou — jednak vyse zminenymi pochody ve vy voji^ pra- 

 vekem. Za to vsak i Sudety vykazuji druhy, ktere Alpäm cbybeji, ze- 

 jmena ony pamätne rostliny arkticke. Jest to sice nährada velmi nepatrnä, 

 pfece vsak vyznacnä. Posträdäme namnoze v Alpäch tyto sudetske rost- 

 liny (pouze vyckodosudetske oznaeujeme v., ty, ktere i Karpaty maji k.): 



k. Salix silesiaca (v Alpäch k Betula* carpatica, 



pouze ze Styrska vzäene v. k. Laserpitium archangelica, 



znäma) v. k. Crepis sibirica. 



