65 



sträne v üdolich a na vrcholy chlumü. Tak jest tomu na Zeleznobrodsku, 

 Vysocku, Jilemnicku, okolo Vrchlabi a Hostinneko i u Trutnova. Boz- 

 sählejsi porosty lesni jsou na pfedhofi fidke. Tak jest zalesnen cely hfbet 

 Öerne Studnicne od Jablonce az k Tannwaldu ; n Jilemnice jsou vetsi 

 lesy smerem k Martmicüm a Braune — pak okolo Kalne (vlastne jiz 

 mimo näs obvod), kde se poji k rozsählym lesüm »Krälovstvi«. Fried- 

 landsko mä zalesnenu vetsinu svych chlumü. Za to okoli Chrastavy a 

 üval Zitavsky jest na lesy velmi chudy. 



Mäme tudiz na Krkonosich vlastni pohofi z nejvetsi cästi pokryto 

 hlubokymi souvislymi hvozdy — nehlede k päsmu vysokohorskemu — 

 y protive proti pfedhoräm, vetsich lesnieh komplexü namnoze posträda- 

 jicim. 



Lesy krkonosske jsou preväznou vetsinou jehlicnate. Eidci jsou eiste 

 buciny jez pak maji zvlästni, sveräzny podrost. Öastejsi jsou lesy smisene, 

 kde buk casto ve velikem mnozstvi pfimisen jest lesüm smrkovym. Zdä 

 se vsak, ze zejmena v nizsieb polohäeh byvaly jeste nepfilis dävno roz- 

 sählejsi bukove lesy, jezto zhusta cbovaji nynejsi lesy jehlicnate stopy rä- 

 zoviteho podrostu bucin. Jehlicnate lesy jsou skoro vyhradne smrkove, 

 f ideeji smrkove s pfimisenou jeäli, a nejfidceji — na podhof i — eiste jedliny. 

 Smrk sklädajici lesy krkonosske patfi preväznou vetsinou odrüda erythro- 

 carpa Purk. Na pfedhofich vystupuji jako dülezitä slozka vegetace lesy 

 borove (Pimis silvestris, zfidka säzenä Piniis strobus). Tamtez vyznacne 

 vytvofeny jsou lesy smisene, v nichz vedle dominujiciho zpravidla smrku 

 huste primiseny jsou rüzne stromy listnate, nejeasteji buk, klen, jasan 

 a p., v nejnizsich polohäeh (pf. na Zeleznobrodsku) i duby. Na pfedhofi 

 vystupuji tez xerofüni hdjky (bfeziny, osyciny a p.), pfi vetsich fickäch 

 v rozsifenych üdolich i porosty vrbove a olsove. Häje (prave) v nasem 

 obvodu vübec ehybeji. 



Mäme tudiz formace lesni tyto: 



1. Lesy horske, bujne vlhke s pestrou vegetaci namnoze statnyeh 

 rostlin horskych, zvläste v okoli bystfin, potückü a na cetnych mokfadech 

 vyvinutou. Deli se ve dve patra: dolni a horni, kterä se od sebe lisi 

 znaene jak räzem vegetace, tak zejmena jejim slozenim. 



2. Poloxerofilni lesy smrkove (a jecllove) v celem obvodu na svazich 

 a hfbetech vetsi pravidelne vlähy posträdajicich rozsifene, s chudou, jed- 

 notvärnou kvetenou. Bäz jejich jest ve vsech polohäeh temef tyz. 



3. Lesy borove v nizsim podhofi (pod 600 m) rozsifene, pfedeslemu 

 ütvaru pfibuzne, avsak jeste sussi a jednotvärnejsi. 



4. Lesy bukove, eiste nepfilis hojne, zvläste v nizsim päsmu roz- 

 sifene, maji räzovitou kvetenu, kterä neni urcoväna vyskovymi pomery., 



5. Smisene lesy stupne podhorskeho, omezene na svahy v pfedhofi, 

 vykazuji cetne typy nizsich poloh, jez do hör stoupaji zfidka. Typickym 

 pro ne jest pestre slozeni stromoveho nadrostu. 



6. Xerofüni häjky, zejmena bfezove, tez osykove, hlavne na vfe- 

 sovitych a pastvinnych stränich v pfedhofi pfichäzejici. 



7. Ütvary porienich vrbin a olsin (misty räzu luhü) tvofi pfechod 

 ke spolecenstvüm kfovinnym, ano i lucnim. 



Prolozenym pismem oznaeujeme druhy vyznacne podhorske, 

 ktere nestoupaji namnoze do päsem vyssich. Druhy horske oznaceny jsou 

 prolozeno u kursivo u, druhy vysokohorske, vlastne subalpinske 

 druhy niv a luk vysokohorskych sestupujici zhusta do hofeniho stupne 

 subalpinskych lesü tucnym tiskem. 



Blechn u m s p i c a n t, vyznacny druh subalpinskych lesü, zejmena 

 v hlubokem stinu, kde jest fidkä vegetace, rostouei. Omezen vlastne Jen 



5 



