79 



vzali v üvahu räz cele vegetaee. Listera cordata, zeleny saprofyt hiubo- 

 kych stinnyeb lesü, nalezneme nedaleko od Ranunculus repens, typu vy- 

 znacne lucnibo; poloxerofilni a humus vyzadiijici BlecJmum spicant a Ho- 

 mo jyne alpina shlizeji se sveho stanoviska do mokfadu, v nemz buji 

 Crepis paludosa a Equisetum palustre, a do ttinky s Callitriche. Jinde zas 

 nad bystfinkou usadilo se Sphagnum, nad nez bez rozpakü vyhlizeji tobolky 

 Polytricha dolü na dlouhe tfäsne Fontinalis antipyretica; a nad nimi, 

 pär eentimetrü vyse — Ceratodon purpureus. ~ Bozmanitost jiste velmi 

 znacnä! 



Ütvary, jez sdruzuji se v borske lesni porosty json asi tyto: 

 1. vlastni ütvary lesni, 2. ütvary lucni, zvläst na svetlejsicb, vlbcieb mi- 

 stecb, 3. lesni mokrady na mistech pramenitycb a tarn, kde pramenky pro 

 maly späd se rozlevaji, 4. lesni raselinky, 5. oJcoli pramenhü, bystfin aficek, 

 a konecne pfipadne i 6. lesni skalinky, vedle jinych podrnznycb nnanci 

 ütvarovycb. 



Zajimavo jest pozorovati vzäjemne pomery tecbto elementärnich 

 ütvarü die vyskovycb, povrchovyeh, vlähovycb svetelnycb pomerü atd. 



Nejdülezitejsi json vlivy vyskovycb pomerü — zajiste s nemal\'*m 

 spolnpüsobenim s vyskou stoupajici vlahy. Tu plati zäkladni pravidlo: 

 cim vice stoupäme, Um vice Hstupuje pravä kvetena lesni kvetene hörskych 

 luk (resp. pramenitycb. mist), az konecne v.nejvyssim patru züstävä pouze 

 les s podrostem lucnim, v nemz jen nektere vlbkomilovne, statne lesui 

 druby häji sve byti. Toto zäkladni faktum braje blavni ülobu pfi roze- 

 znävani nasich pater: 



1. Vnizsim patru (podle lokälnich pomerü, prüm. od 600—900 m 

 n. m.) pfevlädä üplne horskä kvetena lesni. Porosty jsou huste ze statnych 

 vzrostlycb stromü — smrkü, casto s cetne pfimisenymi buky — a ve svem 

 hlibokem stinu dovoluji usaditi se pouze vyznacnym lesnim drubüm, 

 a jezto znacne bumusu y\ r vijeji, tez cetnym saprofytüm. Jsou tedy lesni 

 porosty nizsibo patra borskj'mi lesy v pravem slova smyslu. Vyznacnymi 

 druby jsou: Blechnum spicant, Aspidiurn phegopteris, Listera cordata, 

 Pirola minor, secunda, uniflora, Athyrium filix femina, Lycopodium an- 

 notinum, Aspidiurn lobatum,, Aspidiurn spihulosum var. dilatatum, Carex 

 pallesceus, Mqjanihemum bifolium, Epipactis latifolia, Lämium luteum 

 var. montanuni, Trientalis europaea, Lysimacliia nemorum, Cardamine 

 silvatica, Oxalis acetosella, Epilobium montanum, Circaea alpina. Ütvary 

 razu lucnibo (mokfady) omezuji se tu pouze na okoli bystfin, na mo- 

 krady a pramenitä mista. Subalpinske typy udrzuji se pouze u vetsieb 

 potokü a bystfin (Mulgedium alpinum, Thalictrum qquilegiaefolium, Ra- 

 nunadus platanifolius, Geranium silvaticum a p.). 



2. Zcela jinebo räzu jsou porosty vy ssibo patra. V nejtypictejsim vy- 

 voji (nad 1000 m) charakterisoväny jsou pfevlddänim subalpinskych (htcnich) 

 typu v podrostu. Lesni porosty samy jsou jiz uvolnene, stromy nizsi, sice az 

 ctolü vetvemi opatf ene, ale v fidkych skupinäcb neb dosti oddälene^ stojici, 

 takze mezi nimi zbyvaji znacne plochy svetle. Ponevadz pak vläba jest 

 ve vysokych tecb polobäcb skoro rovnomerne po celem povrchu rozdelena, 

 nabyvaji lucni a pramenite ütvary rozvoje velmi bujneho. Vlastni typy 

 lesni omezuji se pak skoro jen na okoli stromü, usazujice se v jicb stinu 

 (tak Homogyne alpina, Trientalis europaea, Majanthemum bifolium a p.). 

 Nejräzovitejsi slozku tvofi typy subalpinskych luk a niv, tvofici casto 

 nadherne skupiny, pravou ozdobou teto A^egetace. Celkem mozno fici, ze 

 ve vyssim patru zäkladni ütvary jsou mnobem tesneji slouceny, takze 

 räz vegetaee jest daleko jednotnejsi nez v patru nizsim, kde ütvary za- 

 cbovävaji namnoze svou samostatuost. Vyznacne druby vyssiho patra 



