84 



V nizsim patru tu a tarn ukazuje se i jedle (Abies pectinata). Jest 

 fidkä. Spise jeste na Jizerskych horäch ji hojneji stihneme a na slezskem 

 svahu. Nejvyssi stromy rostou u 901) m nel> mälo nad to. 



Pinus pumilio pfistupuje jako slozka horskych lesii jen zfidka 

 v nejvyssim pasmu, tvofic na pomezi kfovinne skupiny mezi smrky. 

 Nejvetsi vyska, ktere tu dosahuje, byvä asi 2 — 3 m. Tak pod rybniky 

 jsou misty kefe i pfes 3 m vysoke. Nejnizsi lokalitou (nekledime-ii 

 k raselinäm Jizerskych hör) jest mala a chudä enklava nad Zackenem 

 nedaleko Jakobstalu (smerem ke Schreiberhau), ve vysi asi 9ÜÜ m. 



Dülezitou slozkou — i mimo vlastni, eiste porosty horskych 



lesü jest buk. Casto vystupuje mezi smrky tak cetne, ze vtiskuje i vegetaci 

 zvlästni, na buciny upominajici räz. Buk jest vlastne prävö tak vyznar- 

 nym stromern pro horske lesy jako smrk. Xejsouf zejmena v nizsich 

 polohäch skoro nikde eiste porosty smrkove (nejednä se tu ovsem o sussi 

 svahy). Buk dostupuje jako pfimiseny ström az k hranici lesni. nabyvaje 

 tu povahy spise kfovite, se silnym, nizkym, kfivolakym kmenem a z]»ro- 

 hybanymi, silnymi vetvemi. Ve v>ssich polobach jest neplodn^, v nizsich 

 casto kvete i pfinäsi plody (pry v periodach 10 — löletych). Jednotlive 

 zakrnele buky stihneme tu a tarn i v pasmu klecovem, tak pod Kotlem, 

 v Labskem dolu, v Obfim dolu atd. Nejvyssi plodne stromy znäm z Lab- 

 skeho dolu z vyse asi 850 m, nejvyssi buk vübec z porostu klecovycli 

 pod Polednim kamenem asi 1400 m. 



Podobneho vyznamu, zvläsf ve vyssieh polobach (a opet v pasmu 

 chlumnim) jest klen {Acer pseudoplatanus), pekny ström, zejmena v udo- 

 lich horsk5 T ch misty velmi hojny a tez male eiste porosty tvofici (v Lab- 

 skem dolu). Vystupuje asi stejne vysoko jako buk, byvä vsak jeste pfi 

 1000 m hojne plodny. V klecovem pasmu naopak jest fidkym zjevem. 



S nim casto roste jefdb (Sorbits aueuparia), jenz ve vyssieh polo- 

 häch pfechäzi ve var. alpesttis (nad 1100 m), kterä v kleeovych porostecb 

 jest obeenä. Typicky jefäb jest nejhojnejsi v nizsich polobach, vyse roste 

 ojedinele. Jako slozka docela podruznä roste v horskych lesich tu a tarn 

 briza (Befahl verrucosa, zfidka pubescens). Velmi poridku vyskytuje se 

 v nejnizsich polohäch horskych i osyha (Populus tremulä). 



Jako kfovity podrost maji v horskych lesich vyznam pouze vrby. 

 Nejhojnejsi a zäroven nejvyznacnejsi jest sudeto-karpatskä Salix silesiaca 

 v dosti cetnych formäch se vyskj'tnjici a svymi kozovitymi, svraskalymi, 

 vespod sivymi listy z däli näpadnä. Nechybi nikde. S ni v nizsich polobach 

 casto (vyse fideeji, ale az do nejvyssich poloh) roste Salix cavrea ;i aurita. 

 Nad Schreiberhau, pfi ceste vedouci ke Stare Slezske boude byla nalezemi 

 jako vzäcnost Salix nigricans. Podruzneho vyznamu jsou ostatni kfoviny. 

 tak Daphne mezereum (spise jeste v buciuach). Rosa alpina, Lonicera nigra 

 (v nizsim pasmu) atp. Zminky zasluhuji jeste dve kfoviny: Sorbits sude- 

 tica, endemit krkoüossky, tu a tarn v nejvyssim pasmu lesnim a klecovem 

 se vyskytujici, jenz z jara osypän jest neznymi, rüzovymi kvety, v lete 

 pak — zvläsf pfi vetru — ilmed na sebe upozorni stfibrnym rubem 

 svych listü. V Labskem dolu sestupuje do nejvyssich poloh lesnich hojne 

 Ftibes petraeitm. 



2. Poloxerofilni lesy smrkove a jedlove. 



Vsude tarn, kde jest vläha nedosti pravidelne rozdelena, neb kde 

 jest mene vydatnä, vystupuji (pokud neni pfflis nepatrnä) poloxerofilni 

 porosty jehlicnate. Lesy tohoto typu jsou velmi rozsifeny. Vsechnj' eiste 

 jehlicnate (vyjma jeste sussi bory) porosty n;i pfedhofi ;i v pohofi, 



