88 



ji/. primo (saprofyti) nebo neprimo bnykorrhizou). Vätsina tech rostlin 

 za nedostatku luimusu neni schopna rüsti, a tak ukazuje so näm znäiny 

 zjev, ze rostliny, ktere v bucinäeh vseobecne - jsou rozäifeny i na zdänlive 

 suche püde, mimo buciny omezuji sc na okoli potoku a bystfiu neb 

 kotlinky, zkrätka ua mista, kde hrom&di sc vetsi innozstvi humusu 

 a vlähy (pf. Prenanthes, Paris). 



Kveteuu bukovych lesü sklädaji skoro vybradnc byliny, namnoze 

 uizke, v humusu se plazici. Kfoviuy pro nepatrae svetlo nemohou se da- 

 fiti, a tak pouze Daphne mezereum, libujici si v blubokem humusc, a Rosu 

 alpimi mozno oznaciti za bucinne typy, byf volily pfece Jen svetlejsi mista 

 a okraje lesni. Za to jest ceh'i fada rostlin vyznacne bucinnych: Aspidium 

 dryopteris a phegopteris, Actaea spicata, Sanicula europaea, Astrantia 

 major, Prenanthes purpurea, Lünaria rediviva, Asarum europaeum, Den* 

 taria ermeaphyllos a bulbifera, Neottia nidus avis, Coralliorrhiza, Epipo- 

 gon, Asperula odorata, Galium rotundifölium (skoro jen na podhofi). Co- 

 rydalis fabacea, Mercurialis perennis, Paris quadrifoUa, Milium effusum, 

 Festuca silvatica, Lactuca muralis, Veronica montana, Gymnadenia cono- 

 psea, Circaea lutetiana (vzäcne). K terato druzi se vsudo druhy libujici 

 si v bohatem humuse a ua vlhcich misteeli, nevyhledavajicich vsak urci- 

 teho spolecenstva rostlinneho. Tak jsou v bucinäeh obeeuym zjevem Qxalis 

 acetosella, Aspidium spinulosum, Moehringia trinervia, Lamium maculatum, 

 luteum, Viola sylvestris, Pulmonaria dbscura, Melampyrum pratense, Pky- 

 teuma spicatum, Aspidium filix mos, Athyrium filix ft mina, Epilobium 

 montanum, Impatiens noli längere, Luzula nemorosa a pilosa, Majanthe- 

 mum bifolium, Hepatica triloba, Anemone ranunculoides, Lysimachia ne- 

 morum, Carex digitata, montana. Poa nemoralis, Ranunculus nemorosus 

 a lanuginosus, Hieracium murorum. Okolo pramenku bvvaji eele porosty 

 Petasites albus neb Impatiens noli längere. Mochovy podrost vlastnc iiplne 

 chybi. Za to maji buky sveraznou bryologickou kveteuu epit'ytu. ktera 

 jehlicnatym stromüm sehazi: Leskurea myuroides, Brachythecium, Radula, 

 Hypnum Molluscum, Plagiochila asplenioides. Rovnez" epil'ytieke lisejniky 

 pokryvaji easto cele kmeny: Buellia, Cetraria sepincola, Evemia pru- 

 uastri, Parmelia, a obrovske chorose Pölyporus fomentarius tvofi bizarui 

 ozdobu je j ich. 



Vyska nadmofska uemeni temcf viibec räzu teto kvcteny, bä buciny 

 stävaji se v horach ütocistem teplomilnych druhü; tak roste v bukovych 

 hvozdech ua Bukove Corydalis cava, v bucinäeh na Kiesberku pry do- 

 konce Viola mirabilis atp. Na podhofi pfistupuji sice nektere druhy, avsak 

 uejsou to druhy bucinne: Ajugfl genevensis, Campanula persieifolia, tra- 

 chelium, Galium silvaticum, Cardamine impatiens, Orobus vernus, Ane- 

 mone nemorosa. Euphorbia dulcis, Melampyrum nemorosum. Yvhiadnc 

 horskym jest jeden z nejznamenitejsich typu bucinnych Campanula /</- 

 tifolia. 



Ciste buciny nesahaji vysoko, tak mame je na ('ertove vrchu u Ha- 

 rachova ve vysi asi 900 m, v Obfim dole asi 950—1000 ///. na Bukove 

 900-999 m. na Hofelbusehi pfes Inno m. Pouze na jednom miste sahaji 

 az ke hranici lesui, totiz ua svazicli Krakemose u Nfiseßnych bud. .lest 

 skutecne velmi zajimavo pozorovati, kterak porostj bukü dostavaji tu 

 tyz räz pomezuicli lesü jako jehliciny. Kmeny jejich jsou nizke, silne, 

 kfivolake, vetve nepravidelne zprohybanc. Xcjvyssi porosty jsou vlastnc 

 bukove kfoviny. Avsak ani zde nepozbyvaji svclio karakteru; svou sve- 

 raznou vegetaci uchovavaji az do techto vysi, z \-egetace pak okolnicli 

 i'ormaci nepfijimaji temcf niceho -- pouze roste tu Trientalis europaea 

 a Poa Chaixii var. remota. Na B^chorci tvofi kfoviska bukova na suli- 



