120 



15. Horske hole. 



Nejpustsim dojniem püsobi vegetace horskych lifehenü, kde pro- 

 stiraji se nekonecne, zlutavohnede porosty tuhych trav. Horske ty hole, 

 kde cele kilometry ctverccne zarüsta pouze Nardus stricta, nemaji jedi- 

 neho pestfejsiho kvitka. Horske hole pokryvaji velikou, ba skoro pfe- 

 väznou cäst veskereho päsma vysokohorskeho, Zejmena davno oduxnrele 

 raseliny na üstfednich plateau pokryvaji jejich nedphledrie porosty. 



Zpravidla tvofi je porosty smüky -- Nardtis stricta -- travy to 

 s krätkymi, tuhymi, stetinovitymi listy, jejichz trsy jsou tak pevnc 

 semknuty, ze vytrzeny trs nejde ani smacknouti. Mensi porosty 

 sklädä Deschampsia flexuosctj neb jeste casteji caespitosa; pak Agrostis 

 rupestris a Festuca supina. V okoli Snezky a u Sneznyeh jam (zde 

 vzäcne) jsou vyvinuty räzovite hole z Juncus trifidus. Zfidka tvofi meusi 

 drny Molinia varia ve zvlästni zakrsle forme. V techto hustych po- 

 rostech pfimisena jest zpravidla v ojedinelyeh, avsak hojnyeh rostlinäch 

 Cärex rigida, Luzula sudetica. Kde jest porost ponekud volriejsi, plaziva 

 se Lycopodium älpinum, neb rostou veriecky L. Selccgö, tarn züstavaji ae- 

 ktera Hieracia, zase hlavne alpinum, pak GnavhaUum ßupinwm, Anterwaria 

 dioica, Pulsatiltä alpina a Arnica montan«. Tato chudä vegetace jest 

 pomerne vzäcne celä pohromade — to jeste v porostech Ägrostis rupestris 

 neb Deschampsie. Obycejue byvaji jen Carex rigida, Luzula sudetica 

 a chudickä Pulsatiltä jedinou »ozdobou« pustych pläni. Hole smilkove 

 posträdaji kvetnatych druhü. 



Alpinske hole jsou präve tak jako vfesoviny z jedne cästi v<gene- 

 ticke souvislosti s raselinami. Dnes da se na odumirajicich raSefinäcb. 

 zhusta pozorovati znenählä pfemena raselin v hole horske. <> pochodu 

 tom sife se zminime pfi raselinacb. 



IV. Spoleöenstva vfesovlnnft. 



Pod näzvem spolecenstev vfesovinnyeh zahrnujeme veskere utvary 

 xerofilui, v püde chude, na nichz udävaji ton vegetace polokefe neb 

 mechy a lisejniky. Vfesovinnä spolecenstva pokryvaji jtdnak lyse plochy 

 uprostfed lesü a klece, jednak znacnou cäst horskych bfbetü a vrehohi. 

 Vfesovinnä spolecenstva jevi se ve dvou zäkladnich skupinäch: 1. ütvarech 

 vfesovin polokforit/'/ch, kde viidcimi druby alespon z cästi jsou nizke 

 kfovinky Ericacei a p., 2. vfesoviny mechove a Usejniköve, kde keffcky 

 üplne chybeji; ütvar sklädä v tom pfipade pouze semknuty drn lisejni- 

 kov^ neb mechovy. 



16. Ütvary vfesovinnä. 



Vfesoviny (Heiden, Zwergstrauchheiden) jsou spolecenstva chudych 

 päd, ktere posträdaji dostatecne vlähy k vyvoji jineho poröstu. Vfeso- 

 viny jsou casto (alespon u nas) vyvinuty v blizkosti neb v samem sou- 

 sedstvi lesa. Vznikajif u näs naumoze z poloxerofilniVh lesü po jejich 

 vykäceni. Jakmile uvolni se pfistup paprsküm slunecnim, xerol'ilni druhy 

 — zejmena borüvci a vfes — rozmohou se tolik, ze vypudi krom UVh 

 nejskromnejsich rostlin, veskerou lesni vegetaci. Osäzi-li se takovä my- 

 tina — zpravidla pfed touto expansi — udusi rozpinav)' r porost mlade 

 stromky üplne. Jestlize nekteremu pfece podafi se pronikuouti nad bo- 

 rüvci, krni rovnez, jezto püde nedostävä sc dosjti vzduehu, ba ani vlähy. 

 Tvofi se tu zvlästni prst (Rohhumus), jejiz pficinou jest »raselinny po- 

 ehod za sucha«, kterä jest nejvys ehudä na vselike vy'/.ivne latky, Jczto 



