122 



Yfesoviny horske raaji pomerne nejodlisnejsi räz. Zarüstaji tu volne 

 hfbety, jinde mrtve raseliny, a nejcasteji volne plochy mezi Fidkymi po- 

 rosty kleci — ■ vfesoviny klecove. Zäkladni porost tvofi zase Calluna, bo- 

 ruvii a casto tez (na mrtvyeh raselinäch vzdy) Vaccinium uliginösum a 

 Empetrum nigrum. Ani zde neehybeji ovsem drny Nardus stricto a De- 

 schampsia flexuosa neb Calamagrosiis villosa. Vedle toho rostou tu Me- 

 lampyrwm silvaticüm a pmtense, Lycopodium alpinum, selago, Potentilla 

 erecta i aurea, Silene inflata, Pulsatüla alpina, Trientalis europaea, Vero- 

 nica officinalis, chudickä Gentiana asclepiadea, Galiwm hercynicum, ll<>- 

 mogyne alpina, Solidago virga aurea, nekterä Hiarada, zejraeiia öasto //. 

 alpinum, Carex rigida. U Nove Slezske boudy druzi se sem i Juncus 

 squarrosus. 



Horske vfesoviny pfecbäzeji jednak v porosty klecove, jednak 

 v horske hole, jednak do ütvaru raselinnych. 



Tarn, kde rostliny stelkate uabyvaji pfevahy nad vyssfmi neb do- 

 konce ovlädnou pudu, nabyvä vegetace odlisneho razu, to jsou pak vfe- 

 soviny mechove a lisejnikove. Jsou jakymsi tvarem pfechodnim k bor- 

 skym holim, s nimiz präve jako s vfesovinami pravymi se miseji. Na 

 podhofi jsou skoro vyhradne porosty lisejnikü, pi-edevsim Cladonia rangt- 

 ferina a Cetraria islandica, fidceji pfevladaji mechy, hlavne Polytrichum 

 commune, piliferum, juniperinum, Pogonatum aloides, Ceratoäon jinrpi/- 

 reus, Hypna a pod. Vyssi rostliny nejsou zpravidla s to konkurovati 

 s mechy a lisejniky a tak jen zcela ojedinöle vtrouseny jsou tu typy 

 vfesovinne, nejcasteji nejake Ilieracium neb Potentilla silvestris a pod. 

 Zcela podobne jest tomu i u lisejnikovych a mechovych vfesovin vysoko- 

 horskych, kde vedle zminenych druhü vystupuji i horske typy, prede- 

 vsiui vyznacne porosty Oligotfichum hercynicum a Polytrichum alpinum. 

 V techto ütvarech, zvlasf tarn, kde jsou na püde balvanite, rostou i znäme 

 horske lisejniky Cetraria nivalis a ThamnoHa vernicularis. 



V. Spolecenstva ra§elinnä. 



Spolec-enstva raselinnä jsou vlastne skupinou vehni nepfirozenou. 

 Spolecnym znakem jejich jest pouze tvofeni raseliny - - uhelnateni rost- 

 linnych cästi ve vode püdu veskrze prosakujici. Ve skupinr- teto shrnu- 

 jeme dve ruznorodä spolecenstva: 1. raseliny v uzsim smyslu, vrchovistc 

 neb raseliny horske zvane, spolecenstva chuda, räzu vfesovinneho (Heide- 

 moore), a 2. raseliny lucni, tez slatiny nazyvane (Wiesenmoore), namnoze 

 spolecenstva dosti pesträ, räzu lucniho. V Krkonosich jsou zastoupena 

 temef vyhradne vrchoviste. Raseliny lucni jsou velmi vzacne a vzdy 

 rozmerü nepatrnych, takze ani vegetace jejich se ve svem pravem bo- 

 hatstvi nemohla rozvinouti. 



17. Raseliny horske'. 



(Vrchoviste. Heidemoore.) 



V raselinäch horskych mäme opet spolecenstvo pro Krkonose noj- 

 vys vj'znacne a didezite. Majif raseliny krkonosske cosi sveräzncbo v sobe, 

 ciin lisi se od tychz spolecenstev na jinych horäch ceskych. Räz rasiün 

 krkonosskych jest vzdy eiste horsky, neb lepe feceno vysokohorsky — 

 af jsou to raseliny na hfebenech a plänich horskych ci raseliny v üdolieb 

 Af vkroeime na kteroukoliv z nich, vzdycky citime se v ncjzakladnejsim, 

 nejintimnejsim zäkouti krkonosske pfirody. Tou »vrozenou« horskon ra- 

 zovitosti stävaji se raseliny scenerii eiste krkonosskou, Bcenerii, ktere 



