149 



skou siloü vyryla si ve skäle lilubokou, tesnou skuliim, jiz s ohlusujicim 

 jekotem, vysoko se vzdouvaje, zene se zävratnou rychlosti jeji proud 

 a znovu vrhä se sterymi skoky däle, pfes nescetüe pfekäzky, hrüznymi 

 viry vymilä bezedne tüne — »certovy kotle« — a tak bez ustäni fiti se 

 nezkrotnä ta sila vodni s hör do üdolf, pfipravujic pozorovateli vzdy 

 üchvatnejsi a velkolepejsi scenerie. 



Nad nämi pne se kleuba staletych srarkü, tu stihlych, tarn az k zemi 

 vetvemi obrostlych, v nejrozmanitejsieh skupenich. Nähle vsak jakäsi 

 krüznä tisen näs uchväti. V nejvetsim neladu lezi tu vekovite stromy 

 spfelämäny, vyvräceny i s celym svym kofänim, ktere casto jeste pevne 

 svirä mohutny balvan zulovy, jakoby hledalo zachranu a oporu — avsak 

 i ta ukäzala se vratkou. Tof jsou svedectvi rozpoutane sily orkänü, ktere 

 fädi zde v horskych hvozdech, poräzejice cele läuy lesni. S posvätnou 

 üctou a jakousi bäzni kräcime timto uchvatnym divadlem, citice casto, 

 jakoby cetni ti polovy vräceni a nad cestou skloneni velikäni na näs se fitili. 



A hol! giganti horsti hrozi näm co chvili se sve zävratne vyse, ze 

 svrhnou na näs nektery z tech zulovych balvanü, kterych cele mofe po- 

 kryvä jejich temena a svahy. Vsak zpüsobuji v zime cele spousty zde 

 v lesich, kdyz vse nicici lavina fiti se s jejich bokü, strhujic s sebou vse, 

 co v cestu ji pfijde - balvany, stromy, kefe, i upravenou stezku rusi. 

 Po leta pak spatfujeme ty hole, kamenim a balvany zasute pruhy upro- 

 stfed lesa, ukazujici cele veky cestu, kudy zkäzonosny snehovy ütvar se 

 ritil s hör do üdoli. 



V üdoli Bileho Labe proväzeji näs tyto majestätni zjevy nezkro- 

 cene pf irody za kazdym krokem. Zde citime se nepatrnymi, slabymi vüci 

 jejim nezdolnym siläm. citime pokorny obdiv pfed velebnou jeji vznese- 

 nosti a majestätem jeji ryzi kräsy. 



A jako jest neskonale kräsnä tato horskä pfiroda Bileho dolu, tak 

 nädherny jest jeji kvetnaty häv bujne vegetace. 



Rozlehle lesy staletych smrkü stfidaji se v dolejsi cästi se sveze 

 zelenymi bucinami, ve vyssich polohäch tvofi pak temef eiste porosty. 

 Do nejdolejsi cästi üdoli zasäbä doleni stupen horskych lesü. Setkäväme 

 se tu zase se znämym räzem vegetace a s tymiz druhy, jako v obdobnych 

 pomerech ve vsech doleeh ostatnich, zejmena dolu Labskem. Pouze nej- 

 blizsi pofici Bileho Labe vykazuje nektere räzovite zvlästnosti. Snad nikde 

 v celych Krkonosich nenasli bychom TrentepoJdia iolithus v takovem 

 mnozstvi, jako na Bilem Labi, v nemz pokryvä temef kazdy balvan, 

 kazdou vycnivajici skalinu. Okolo slapü a ve skalnich tesninäch, kde voda 

 vysoko se rozprasuje a vsecky skäly zarosi, zarüstaji tyto kräsnymi ko- 

 berci nekterych jatrovek a mechü; zejmena ozdobne jsou pekne temne 

 rüde porosty Scapania uliginosa. 



Nad fickou skläneji se vetve statnych smrkü a bukü, a na samem 

 bfehu jejim vidäme zase znäme ozdobne rostliny subalpinske: Mulgedium 

 alpinum, Banunculus* platanifolius, Thalictrum aquilegiaefolium, Aconitum, 

 rostratum, a statne vejife kapradin Athyrium filix femina, Nephrodium 

 filix mas, spinulosum. Nez ackoliv jsme stäle jeste v dolnim päsmu setkä- 

 väme se zhusta i se zjevy vyssich poloh. Dluzno patrne pficisti velike 

 bohatstvi zdejsi lesni kveteny prudkemu spädu üdoli, jez usnadnuje dru- 

 hüm vysokj' r ch poloh horskych proniknouti az do Spindelmühlu, kam za- 

 näsi je bystry proud Bileho Labe. Tak proväzi ficku az skoro pod Leie- 

 rovy boudy Aconitum napellus, jeboz kräsne skupiny jsou pravou okrasou 

 svezich pofienich lucinek a mytin. Tarn asi, kde Sturmbach poji se s Belou 

 prosvitaji pfi ceste malebne lucinky lesni. A zde jiz vitä näs statne Ve- 

 ratram* Lobelianum s modrym Geranium silvaticum, mezi Deschampsia 



