ETT FYND AV LIMNADIA LENTICULAEIS (l.) JÄMTE DESS BIOLOGI 



265 



mm. långa och 10 mm. höga exemplar. Hansson 1 anför som mått för 

 de största från Bohuslän 16,5 mm. i längd. De största av mina egna 

 voro 13,5 mm. långa och 10 mm. höga, de minsta 10 mm. långa och 8,5 

 mm. höga. 2 De flesta voro ungefär av den först anförda storleken. Vad 

 det yttre för övrigt beträffar är icke mycket att anmärka. Skalkontu- 

 ren hade i regel den normala, vanliga formen, framtill mer eller mindre 

 högt hjälmformigt välvd. Hos ett 

 par exemplar förekommo dock ore- 

 gelbundenheter i konturens förlopp 

 (fig. 5 nedtill), vilket visade sig 

 däri, att ryggkonturen ej förlöpte 

 jämnt rundad utan var ojämn, hos 

 det ena exemplaret med en tand, 

 hos det andra med en liten inskär- 

 ning. Skalen voro hos alla erhåll- 

 na djur genomsiktiga och svagt 

 gulaktiga, ej olivgröna och mer 

 eller mindre opaka, såsom fallet 

 var med dem, som hittades vid 

 Ronneby. Om de s. k. tillväxt- 

 linjerna bör nämnas, att de voro 

 långt färre än på de största Ronne- 

 byexemplaren, hos vilka Lillje- 



borg räknade ända till 15. Dessa exemplar hade väl också sannolikt 

 levat under gynnsammare livsvillkor än fallet var här vid Upsala. Där- 

 till bidrog troligen klimatet, som längre söderut tillåter djuren att tidi- 

 gare börja sin utveckling. Men dessutom har säkert den i Herrstorps- 

 pölen rikligare tillgången på föda spelat en stor roll, såsom även prof. 

 L. framhåller. Sannolikt är därför, att de av honom funna individen 

 genomgått betydligt fler hudömsningar än mina. Det oaktat behöva de 

 dock strängt taget ej vara så mycket äldre, ty att av strimmornas an- 

 tal sluta till djurets ålder synes vara alldeles oriktigt, emedan, som 

 nämndes, just näringstillgången är av stor betydelse. I och med att 

 ämnesomsättningen blir livligare, blir naturligtvis även tillväxten snab- 

 bare och skalömsningarna följa varandra med kortare mellanrum. 



I mitten av september 1915 uppträdde Lhnnaclia ånyo rikligt i gölen 

 och insamlades då det material, varpå ovanstående biologiska meddelan- 

 den grunda sig. Genom sommarens kyla hade exemplaren ej blivit så 

 stora som de förut funna. Flera voro ännu utan ägg och mycket små 

 samt hunno säkert ej uppnå könsmognad före vinterns inträde. De stör- 

 sta individen voro 9 mm. långa och tillväxtlinjerna ej flera än 3 à 4 

 stycken. 



Anf. uppsatsen. 



Fig. 5. Tre skal av Limnadia, sedda från 

 sidan. Upptill den normala formen, ned- 

 till två missbildade individer. 

 Dubbel naturlig storlek. 



3 Alla dessa mått hänföra sig naturligen till skalet. 

 Zool. Bidrag, Uppsala. Bd. i. 



18 



