BIDRAG TILL KÄNNEDOMEN OM KRUSTACEER. 39 



Femte fotparet: beträffande detta gäller samma anmärkning, 

 som of van gjorts om samma fotpar hos honan. 



Genitalorgan (Tafl. IV fig. 9): Spermatophorkapslarne i 



första abdominalsegmentet hafva en oval form, med den spetsi- 

 gare ändan framåtriktad; spermatophorerna äro likaledes ovala, 

 med något trubbigare bakre ända och innesluta en stor mängd 

 ytterst fina, långsträckta, jemntjocka spermatozoider, hvilka ligga 

 tätt tillsamman på samma sätt som hos slägtet Liclwmolgus och, 

 såsom Thorell härom yttrar, derigenom likna en inrullad hårlock. 

 Genitaljiikarne upptaga bakre tredjedelen af segmentet och sam- 

 manlöpa i en spetsig vinkel på segmentets midt. De äro till 

 formen triangulära, med sin spets skjutande något in pä andra 

 abdominalsegmentet. I sjelfva spetsen är fästadt ett kort, snedt 

 bakåt vändt borst och något utom detta ett utåtriktadt dylikt. 



Hanens kroppslängd befanns, med från räkning af abdominalbor- 

 sten, vara lika stor som längden af honans hufvudbål eller 0,7 mm. 



Båda könen anträffades såväl på Doris tuberculata Cuv. 

 som på Doris verrucosa Penn. i Gullniarsfjorden. 



Modiolicola insigiiis mihi. 



Då det material, som stod till mitt förfogande vid beskrif- 

 ningen af honan till denna form, ej var nog tillräckligt att tillåta 

 mig undersöka någon del af dess inre byggnad och äfven i af- 

 seende på yttre karaktärer en och annan måste blifva oanmärkt, 

 anser jag mig först böra göra några tillägg till förut lemnade 

 redogörelse och teckningar öfver densamma. 



Honan: maxiller (Tafl. IV lig. 7): den förmodan, som jag 

 vid nämnda beskrifning af ifrågavarande art uttalade, att de två 

 grö fre borst, som visade sig vid den konvexa bakre kanten af 

 mandiblerna, tillhörde bakom dessa sittande maxiller, bekräftade 

 sig vid närmare granskning af det nya materialet. Maxillan 

 består af en vid mandibelns bas och omedelbart bakom denna 

 sittande, oledad stamdel, hvars bredd vid basen är lika stor 

 som mandibelns på samma ställe, men litet längre utåt visar 

 maxillan en afsats och är derefter nästan jemnbred mot spetsen, 



