60 C. W. S. ATJRIVILLIUS, 



Såsom af det nu anförda framgår äro olikheterna mel- 

 lan slägtet Notopterophorus och Thorells beskrifning af 

 Doropygus auritus till största delen desamma, som förut af 

 mig blifvit anmärkta hos exemplar, som på grund af thorakal- 

 bihangens ringa utveckling afgjordt tillhört den senare formen. 

 Da följaktligen den enda karaktär, på hvilken uppställandet af 

 Notopterophorus såsom eget slägte grundar sig, är den starka 

 vinglika utvecklingen af duplikaturerna från thorakalsegraenten, 

 men dessa enligt Buchholz' och Kerschxers uppgifter äro 

 underkastade stor föränderlighet, så att »en nästan oafbruten 

 serie af former» l ) iakttagits från den bildning af desamma, som 

 tillkommer N. elongatus BUCHHOLZ, till de i trådformiga spetsar 

 bakat utdragna bihangen hos N. papilio Hesse, synes mig i 

 detta förhållande en bekräftelse gifven pä ofvan uttalade åsigt 

 om detta slägtes ställning till D. auritus. I betraktande af den 

 omständigheteu att hos denna sednare nämnda bihang förete en 

 ej mindre påfallande variation i afseende på storlek än den hos 

 Notopterophorus iakttagna, allt ifrån ännu ej tydligt åtskilda, 

 knöllika utskott till de mera plattade, uppåt och åt sidorna 

 utståeude, torde derföre ett sammanslutande under en art af alla 

 dessa formvariationer ej anses oberättigadt. 



Hvad beträffar namnet Notopterophorus finnes detsamma 

 först användt af Costa i en namnförteckning, bifogad hans ar- 

 bete »Fauna del Regno di Napoli». Då emellertid någon hän- 

 visning af der förekommande namn till taflor och figurer ej skett, 

 lika litet som någon beskrifning åtföljer desamma, lemnas det öppet 

 för hvar och en att sluta sig till, hvilken figur med detta namn 

 åsyftas. Samma är, 1859, som Thorells arbete öfver de hos Asci- 

 dier vid Sveriges vestkust anträffade Rrustaceer utgafs af trycket, 

 hade Leuckart 2 ), med återupptagande af Costas namn Notopte- 

 rophorus, beskrifvit en form, som han ansåg vara af Costa beteck- 

 nad med detta namn. Då emellertid Leuckarts teckning och be- 

 skrifning af antenner, mundelar och fotpar äro vilseledande och ej 



') Kerschnee 1. c. sid. 187. 



2 ) LErcKART: Arcliiv fiir Xaturgeschichte XXV, 1859. 



