78 C. W. S. AURIV1LLIUS, 



i chitinet. Den gemensamma sädeskanalen är mycket kort, 

 nästan konisk, med spetsen mynnande utåt och den bredare 

 delen öppnande sig i sidokanalerna, som i sin nedre del visa 

 ett större lumen än hos A T . tenera. Deras förlopp samt formen 

 och läget af receptacula seminis och ovidukternas mynningar 

 öfverensstämma i det närmaste med förhållandet hos nyss 

 nämnda art. 



Notoclelphys rufescens Thor. 



Ofver byggnaden af genitalorganen hos denna form har en 

 utförlig framställning blifvit lemnad af Kerschner 1 ) och vill 

 jag endast i afseende på färgteckningen omnämna den iakttagel- 

 sen, att äggen på de exemplar jag träffat haft en ljusare eller 

 mörkare grön färg, då deremot Thorell uppgifver densamma 

 vara rödaktig och Kerschner säger, att äggens färg i oviduk- 

 terna är rödbrun och i matrix tegelröd, samt tillmäter denna 

 karakter den betydelse, att ifrågavarande art genom densamma 

 skulle »tydligt och oförmedladt skiljas» från N. Allmcnini, hvilken 

 den i öfrigt står ganska nära. Då jag hos andra Notodel- 

 p hy i der t. ex. Doropygus pulex och Gunentophorus funnit 

 äggens färgteckning underkastad stor vexling och ett dylikt 

 förhållande är kändt äfven hos fritt lefvande Kopepoder samt 

 efter all anledning har sin grund i äggens olika utveckling, sy- 

 nes mig en dylik karakter sakna den betydelse, som blifvit den- 

 samma tillmätt för en forms skiljande såsom art från en annan. 

 I förevarande fall torde en sådan skilnad ej behöfva sökas 

 annorstädes än i de kännetecken, som af Thorell framhållits i 

 afseende på andra paret maxillarfötter samt första och femte fot- 

 paren. 



Tarmens främsta, i hufvud- och första thorakalsegmenten 

 belägna del, befanns vidgad och, ofvanifrån sedd, dubbelt bre- 

 dare än i de sista thorakalsegmenten; i näst sista abdominal- 

 segmentet syntes en svagare utvidgning, hvarefter den var starkt 

 afsnörd mot analöppningen. Dess innehåll visade en gulröd färg. 



') Se ofvan. 



