96 C. W. S. AURIVILLIUS, 



samt på tvänne konvexa ställen på andra leden, hvilka äro 

 skilda från hvarandra genom en otydlig suturbildning. 



Femte fotparet är mera jemnbredt än Thorells teckning 

 af detsamma utvisar och det främre borstet i fotens spets är 

 något längre än det bakre. 



Förekomst: arterna af slägtet Lichomolgus visa i afseende 

 på lefnadssättet en olikhet mot flertalet Xotodelphyider (med 

 undantag dock för NotodelphysRYtemaL, i synnerhet hanarne) 

 deruti att deras simförmåga är väl utbildad, hvadan de oftast 

 träffas fritt kringsimmande i det vatten, hvaruti Ascidier för- 

 varats. När de deremot fås inom Ascidierna sjelfva, sker detta 

 alltid mellan respirationslamellerna, en vistelseort, som för öfrigt 

 är känd blott för Botaclius cylindratus Thor., och de kunna der 

 trots sin litenhet dock temligen lätt upptäckas genom en från 

 lamellerna olika färgteckning. I den liflighet, med hvilken de 

 röra sig ej mindre mellan nämnda lameller än i det fria, visa 

 de en påfallande likhet med den ofvannämnda på Doridider 

 uppträdande artens rörelser på och utom dess värdar. 



De Tunikater, hos hvilka jag anträffat Lichomolgus albens, 

 äro Ph. patula, Ph. virginea och Corella parallelo- 

 gramma. 



Lichomolgus forflcula Thor. 



Honan: abdominalbihang (Tafl. VII fig. 11): nära suturen^ 

 på dessas midt har jag iakttagit två korta borst. 



Första paret antenner: nära andra ledens bas synes en svag 

 sutur och innanför midten af tredje och fjerde lederna synas på 

 den förra två, på den sednare en dylik sutur, hvadan ledernas 

 antal äfven hos denna art, när de äro tydligt afsatta, uppgår 

 till tio. Borstbeväpningen på de mellersta lederna är starkare 

 utbildad än hos L. albens. 



Andra paret antenner: något nedom ändklons bas synas en 

 kort tagg och ett fint borst; det långa borstet i spetsen är af 

 klons dubbla längd. Tredje och fjerde ledernas största bredd 

 utgör blott tre fjerdedelar af de två första ledernas. 



L 





