110 AURIVILLIUS, BIDRAG TILL KÄNNEDOMEN OM KRUSTACEER. 



Ascidie förekommande arter är likbetydande med dess jemfö- 

 relsevis stora frihet från parasiter, en omständighet hvartill 

 rsaken väl oftast bör sökas snarare i Ascidians lefnadsför- 

 hållanden än i dess inre byggnad. Sådan synes mig händelsen 

 vara t. ex. med Phallusia conchilega. I den uppgiften åter, 

 att en parasit förekommer blott hos en enda Ascidie, ligger ej 

 alltid utsagdt, att den tillhör de mera sällsynta formerna; 

 af de nyssnämnda sålunda uppträdande parasiterna kunna näm- 

 ligen hvarken Notod. coerulea eller Lichom. furcillatus räk- 

 nas till arter, som mindre ofta kunna erhållas. Af alla nämnda 

 slägten Ascidieparasiter synes endast si. Lichomolgus hafva att 

 uppvisa arter, hvilka med säkerhet anträffats äfven hos djur 

 utom Tunikaternas grupp. Detta är nämligen händelsen med 

 Lichom. agilis samt vidare med de under slägtnamnen Sepicola, 

 Eolidicola, Terebellicola och Sabellipliilus beskrifna Kopepoder, 

 hvilka på grund af nyare undersökningar ansetts böra hänföras 

 till samma slägte Lichomolgus. Att åtminstone en del af detta 

 slägtes arter äfven ofta träffas fritt kringsimmande och erhållas 

 vid ythåfning, nära strandklippor, bland alger m. m., har ofvan 

 blifvit antydt. 



Förutom Kopepoder, som otvetydigt under en längre eller 

 kortare del af sin tillvaro äro hänvisade till det skydd och de 

 fördelar i öfrigt, som ett vistande inom Tunikaterna erbjuder, 

 inträffar äfven standom att former, hvilka äro kända såsom fritt 

 lefvande, förekomma inom dessa sednares branchialsäck. Så 

 t. ex. har jag ej sällan hos Ph. patula ni. fl. funnit en Har- 

 pacticid, Idya furcata (Baird). Af öfriga Krustaceer före- 

 trädes Amphipodernas ordning hos Tunikater af Aristias tumi- 

 dus K.R0YER, hvilken jag ofta funnit hos Ph. mentula och 

 Ph. obliqua, samt Isopodernas af Janira maculosa Leach, 

 hvars förmåga att längre tid behållas vid lif inom Ascidier jag 

 dock har anledning betvifla. Af densamma har jag träffat ej 

 få exemplar dels hos Ph. mentula i Gullmarsfjorden, deis hos 

 Ph. virginea vid Bohusläns Väderöar. 



