237 



Grad er mlilrjiffot fil en nedadbojet Spids, livilken alniindelijj^en læg-ger 

 si}f tæt op til den folg-ende Ringos Rygflade. Det er denne Spids, som 

 synes nodvendigen at beting'e den foldende Ring-s Tilha^flning- under en 

 Vinljel, og- at forhindre dens Udstrækning-. Hvorfor, naar Dyret vil 

 liifte Baghroppen liojt i Vejret, dette skeer paa den Maade, at anden 

 Ring-s forreste Deel glider ind under forste Ring-. — Hos denne Ring: 

 staae Sidestykkerne eller Epimererne i et Forhold til Rygstykket, der er 

 modsat det, der finder Sled hos de foregaaende Ringe: medens næmlig- 

 hos disse Sidestykkerne have en meget sliirre Udstræknings i Retningen 

 forfra bagJil end Rygsljkket, er her Rygstykket meget læng-er end Side- 

 stykkerne. Bos alle nordiske Arter — U. acnlenta ene undtag-en — er 

 den nederste Rand af de tre forste Ringes Sidestykker afrundet, glat, 

 uden fremtrædende Torne eller Ranter; hvorimod de folgende Ring-e aller- 

 oftest vise et forskjælligt Forhold. Rtigfladen af denne Ring- er almin- 

 deligen væbnet med en eneste fremadkrummet Krog-, anbragt mellem 

 Svommefodderne lige i Legemets Middellinie (Tab. V fig. 99 B, c). 



Fjerde Ring, som er meget kortere end tredie, bedækkes paa Si- 

 derne for en Deel af denne; dens forreste Rand er konvex; den bageste 

 Rand dannes af tre Linier, idet Sidedelenes bageste Rand, der er bojet lidt 

 bagud, forbinder sig med Rygstykkets bageste Rand, der udgjiir en ret 

 Linie, under slumpe Vinkler. Fra disse Vinklers Toppunkt fremtræderen 

 lille Tand eller Torn, hvorved Toppunktet ligesom g-jores dobbelt. Sidestyk- 

 kernes nederste Rand er uddragen i en nedadretlel Torn. Denne Ring- viser 

 almindelig:en intet Spor til Kroge paa BugOaden (see fig^. 99 B). 



Femte Ring er i Regelen meget kortere end ^'erde, skjondt nogle 

 Undtagelser fra denne Regel mode; dens forreste Rand retter sig- i 

 Form efter Formen af (jerde Rings bageste Rand, og dens bag-este Rand 

 dannes ligeledes af tre Linier, der forbinde sig under stumpe Vinkler, 

 fra hvis Toppunkt en lille Tand fremtræder. Den Torn, som udgaaer 

 fra Sidestykkernes bageste Hjorne, er stærkere end hos foregaaende Ring 



