215 



HI. 



Bidrag lil Udviklingshistorien Iios Slægterne 

 Hippolyte, Homarus og^ Cymopolia. 



A. Hippolyte, 

 (Tab. VI fiff. 120—132). 



En Hun af Hippolytepolarisy som under Bug-en bar fuldkomment 

 uddannede Unger, gav mig Lejlighed til at blive belsjendt med UdviL- 

 h'ngen bos denne Slægt- 



Det Forste, som tiltrak sig min Opmærksonibed , var Æggenes 

 betydelige Storrelse. Moderdyrets Længde udgjorde omtrent 2"; Æg- 

 genes Længdediameter var i^^^^^, Bredegjennemsnittet 1'". Efterat Ungen 

 (fig. 120) var tagen ud af Ægbylsleret og udstrakt, belob dens Længde 

 sig til omtrent 4:^^^ (eller ^ af Moderens Længde) *). 



Rygskjoldets Længde belob kun y^"^'' eller næppe ^ af Totallængden, 

 men det viste intet Spor til Pandehorn **). Heller ikke kunde Kjol, eller 

 Torne paa den forreste Band opdages. 



Ojnene (fig. 120 a og 121 a), hvis Bod bedækkes af Bygskjoldet, 

 have en middelmaadig Længde, men meget betydelig Tykkelse; denne 

 udgjor Y^^f og er omtrent lig med Længden. Ojnenes Facetter ere 

 allerede meget tydelige. 



*} Huinnieren, der saa mange Gange overgaaer denne Hippolyteart i Storrelse, bringer 

 end ikke saa store Unger til Verden (see nedenfor Side 252). Men jeg har Grund 

 til at antage, at Ungernes Storrelse hos H, hovealis gjor en Undtagelse fra Regelen, 

 og at de andre Arter fode meget mindre Uuger. 



**) Det er allerede OTcnfor (Side 218) antydet, at Pandehornets Udvikling foregaaer 

 noget langsomt, og ikke staaer i Forhold til Udviklingen af de nærliggende Organer. 



