247 



Af Munddele har jeg- bemærfcet fire Par, der fremtraadte omtrent 

 linder den for Munddele sædvanlig^e Form, eller saaledes, at de ihke blot 

 efter deres Belig^g-enhed, men og^saa efter deres Udseende, maatte antages 

 for Æderedslsaber. Forresten ere disse Dele, uag'tet Dyrets ikke ube- 

 tydeiig-e Storrelse, temmelig: vanskelig^e at undersog'C, paa Grund af deres 

 Rlodhed og- Gjennemsig^tig^hed. 



Forste Par eller Kindhakherne (fig-. 122) bestaaer af en Hoveddeel 

 (a b) og' en Palpe (c). Hoveddelen synes toleddet J dens Grundled er 

 meg-et storre og- tykkere end Endeicddet, fiirkantet, af storre Brede end 

 Læng-de, langes hele den indre Rand væbnet med en Mæng^de temmelig* 

 store Pig-g^e, hvis bageste Rand er saug-tandet i hele Længden (fijf. 122 a'). 

 Endeleddet har en noget tilspidset Form, eller nærmer sig det Kegle- 

 dannede, dog saaledes, at det i Enden er afstumpet eller ligesom skraat 

 afskaaret, hvorved en stor, udadvendt, noget ægdannet Flade opstaaer 

 (fig. 122, b' fremstiller denne Flade særskilt, stærkt forstorret). Ende- 

 randen af denne Flade er væbnet med en halv Snees meget fine og spidse 

 Torne, og Overfladen viser, især paa Siderne, endeel smaa Knuder eller 

 Tænder, der danne Tværrækker og ere talrigere mod den indre Rand, 

 men storre mod den ydre. 



Palpen er kort, tyk, eenleddel, noget konisk, stumpt afrundet, 

 i Enden forsynet med henimod en halv Snees krumme Borster, hvis 

 ydre konvexe Rand er tandet eller saugtagget (fig. 122, cO- 



De to Par Kjæher (fig. 125 og 124) ere saa noje forenede, at de 

 ikke let adskilles uden Sonderrivelse, hvorfor man, i Bestemmelsen af 

 hvad der tilhorer hvert Par, maa lade sig lede af Analogi med det voxne 

 Dyr. Tilsammen bestaae de af syv Plader eller Blade, der i Form alle 

 ligne temmelig meget hverandre (de ere langstrakte, i Enden afrundede 

 og forsynede med nogle blode Haar), men gradeviis tiltage i Længde 

 fra den inderste til den yderste. De tre inderste Plader betragter jeg 

 som det forste Par lijæher (fig. 123) og de fire yderste som det andet 



