2M 



Dyr 5 paa den forste Ring er delte Vedhæng (lig. 150) endnu megel lille 

 (Isun ^ " i det Hoieste), mea bliver storre paa de folgende Ringe (indtil 

 jf^^O' I Hovedsagen ere di^se Vedhæng dannede omtrent som hos det 

 voxne Dyr (kun at de ere plumpe og uden Spor til Borster): de hestaae 

 af en Roddeel og to Endeplader, af hvilke den indre er mindre end den 

 ydre 5 paa de fire sidste Ringe ere de indre Endeplader endvidere forsy- 

 nede med en lille Biplade (fig. 151, c), hvilken dog forholdsviis er meget 

 storre end hos det voxne Dyr. 



Bagkroppens sjette iling er meget langstrakt og smal, bagtil 

 ligesom indkilet i Halevedhænget med sin Spidse. 



Halevedhænget (_^g.iZ2) har endnu ikke deelt sig i en Mellemdcel 

 og to Yderdele, men bestaaer kun af et eneste stort Stykke, der danner 

 en triangulær Svommefinne, hvilken næstea har ligesaa stor Brede i Enden, 

 som dens Længde belober; dens bageste Rand er lidt halvmaaneformigt 

 indbojet, og besat med 16 Borster af middelmaadig Længde. 



Ved at kaste et Tilbageblik paa det Anforte see vi, at Ungen af 

 H. polaris, idet den gjennembryderÆghylsteret, allerede i de fleste Hen- 

 seender har megen Lighed me<l den Voxne. De væsentligste Forskjæl- 

 ligheder ere Mangelen af Gjæller og den særegneUdviklingaf de to sidste 

 Par Kjæbefodder, der i Dyrels allerlorste Periode forekomme mig at 

 vikariere for Gjællerne. Det vil ikke være uden Interesse at sammen- 

 ligne Hippolylernes Udvikling med Udviklingen hos en temmelig nær- 

 staacndc Form (Homarus vulgarisjf og je|»' har derfor givet en Beskri- 

 velse af denne Plads her. 



B. Udviklingen hos Homarus vulgaris, 



(Tab. VI, fig. 155— 14i.) 



Dersom Nogen skulde mene, at det var overflodigt at om- 

 tale Hummerens Udvikling, eftorat Rallike allerede har beskrevet 



II* 



