221 



Kr.)? ojy bedælslser Enden af (]eUe aldeles; dels Form er lang'stral;t, i 

 Enden sfumpt afrundet; den indre Rand mere eller mindre udbujyet, 

 tæt besat med Borster (lijj^snm og-saa Enden); den ydre lijje, i Spidsen 

 uddrajyet til en lanjj" og" stærl; Torn; saavel Overfladen som Underfladen af 

 Vcdhæng-et vise to tydelig-e Læng-deltamme; den indre Deel af Vedhæng-et 

 or mere tjnd og- liudag-lig-, den ydre er tylskcre, liaardere, mere hornagtig'. 

 De ydre Folere synes just ihke at kunne yde nog-en betydelig- Hjælp til Ar- 

 ternes Adskillelse, da deres Formforhold næsten gjennem alle Arter vedli- 

 g'eholder sig- uforandret, eller dog- hun ubetydeligt forandres. Maashee kunde 

 dog- Svobens relative Læng-de og Ledantal benyttes, dersom det ikke var 

 saa sjældent, at træfle Individer, hos hvilke dette Redskab er bevaret i 

 sin Fuldkommenhed, og- dersom ikke desuden Tællingen af Leddene var 

 meget mojsommelig paa Grund af det store Antal. Bedre Skjælnemærker 

 Isunde muligen hentes for Vedhængels Form, Forholdet af dets Brede 

 til dels Længde, Fremragningen af den ydre Rands Endepig, sammen- 

 lignet med Fremragningen af Vedhængets afrundede Enderand o. s. v. 

 Borstebeklædningen langs Enderanden og den indre Rand er hos unge 

 Individer længere og tættere end hos ældre, ja forsvinder hos disse sidste 

 vel endog paa nogle Steder ganske; hvorfor dette Forhold enten slet ikke 

 eller kun med Vaersomhcd kan benyttes. 



Kindhakkerne (Tab. I fig.3, 14, *23, Tab. II fig. 49 o.s.v.) ere Kindbakfcer. 

 slore og stærke; imidlertid er hos de mindre Arter den nederste Halvdeel, 

 eller en endnu storre Deel, meget tynd og hudagtig og kun den overste 

 Deel hornagtig. Den egentlige Kjæbedeel danner gjerne en ret Vinkel 

 med den langstrakte Roddeel, er i Enden almindeligen skraat afskaaret, hvor- 

 ved en stor, lidt honkav, og tillige noget ujævn Tyggeflade opstaaer, hvis 

 Rand oftest viser adskillige Indsnit, og er væbnet med endeel Borster og 

 Torne, tildeels af en særegen Struktur. Fra Vinkelens Toppunkt opstiger 

 i noget skraa Retning indad en temmelig kort og tynd, stærkt sammen- 

 trykket Deel (fig. 23 a), hvilken ender med et forskjælligt Antal Tænder 



