292 



Kam er mpg-et konstant, uagtet den ilslse hos alle Individer er lig^e stærkt 

 uddannet og" sammentrykket. 



Femte Bugring viser den Ejendommelig'hed, at Sidedelene af dens 

 bag-este Rand næsten ikke danne Vinkler med 3IeIIemdeIen , og^ at dens 

 to Torne ere usædvanligt store og^ stærke. 



Sjette Biigring frembyder intet Afvigende. 



Mellemste Halevedhæng indeholdes sex Gange i Totallæng^den. 

 Fire Par Torne lang's Siderandene synes at være det regelmæssig'e Antal*). 

 Den bageste Rand er væbnet med sex Tornej yderste og" mellemste Par 

 omtrent lig^e lang^e og- halvt saa lange som det andet Par, hvis Længde 

 overgaaer Vedhængets Brede i Enden (fig. 57). Haardusken ved Roden 

 af mellemste Halevedhæng kan næsten kaldes rudimentær. De ydre Hale- 

 vedhæng synes mig intet Mærkeligt at vise. 



Formen af Svommef odderne er ganske overeensstemmende med 

 disse Deles Form hos Hannerne a£ H. Gahnardii. 



Det ringe Antal Individer af denne Art, som jeg har samlet i 

 Bugten lielsund paa Spltsbergen, ere alle umiskjendeligt karakteriserede 

 som Hanner ved den tynde, magre Skikkelse, ved Brystets lineære Form i 

 hele dets Strækning og ved Beskaffenheden af de to forste Par Svomme- 

 fbdder. Da man i Regelen plejer af enhver Art at erholde et uforholds- 

 mæssigt storre Antal Hunner end Hanner, paatrænger sig uvilkaarligen 

 det Sporgsmaal, om disse Individer ikke, istedetfor at konstituere en egen 

 Art, bor henfbres som Hanner til en eller anden nærstaaende Art; og 

 //. Gaimardii fremtræder da som den Art, med hvilken disse Individer 

 stemme overeens i de allerfleste og væsentligste Forhold. Den ringe 



*) Kun hos fem af mine Individer Tar det mellemste Halevedhængs i den Tilstand, at 

 dets Sidetorne med Sikkerhed kunde tælles) to af disse havde fire Par Sidetorne, 

 et fire Torne langs den ene og' tre langs den anden Side, et fire langs den ene 

 og fem langs den anden Side, et cndeligen fire langs den ene og sex langs den 

 anden Side. 



