293 



Forsfcjæl i tie indre Foleres Lænjyde kan ikke tjene til Adskillelse, men 

 er blot et Særkjende for Hannerne. Det Retejjnende for /T. gibba redu- 

 cerer si(<i ulisna næsten blot til en ringe Modifikation i Pandehornets Form, 

 store Tykkelse af Ojnene og' den særegne BeskafTenbed af Bagkroppens 

 Iredie Ring. Uagtet jeg indrijmmer, at disse Skjælnemærker ikke ere af 

 stor Betydenhed, saa forekomme dog to Omstændigheder mig at maatte 

 tages i Betragtning : 1) at jeg ikke hos nogen anden Art har fundet Hanner 

 og Hunner afvigende i de her betegnede Forhold; og 2) at jeg blandt 

 mine norske Individer af //. Gaimardn har fundet adskillige Hanner, 

 hvilke alle stemmede overeens med Hunnerne i disse Forhold, altsaa ikke 

 viste nogen triangulær Kam paa Ryggen o. s. v. Jeg har derfor (skjiindt 

 jeg nodigt vilde opstille to Arter, hvor Naturen kun har dannet een) an- 

 seet det sikkrest, at betegne de beskrevne Individer som en særskilt Art, 

 overladende det til fremtidige Iagttagere at bekræfte denne Adskillelse 

 eller at bevise dens Grundloshed*). 



Ved Hjælp af ftilgende Karakteristik vil denne Art kunne 

 gjenkjendes. 



Anlerior scuti dorsalis pars medio carinata el deniata. Rostrum 

 frontale vnlgo horizontale, angustato-cnllellalum , longitudine ferme scuti 

 dorsalis et nppendicis folii/ormis antennaram exterioi'um, dentihus marginis 

 superioris octo (7 — S^, marginis inferioris qvatnor (raro 5). Margo 

 scuti dorsalis antcrior duobus aculeorum paribus instructa est, alte.ro infra 

 oculos, altero ad conjunctionem marginis anterioris eum marginibus latera- 

 libus. O c ti li crassif obconici. Antennæ interiores sal longee, terliam 



*) Efter at Ovcnstaaende var nedskrevet, mener jeg at have erholdt Befcræflelse paa 

 Adskillelsens Gyldighed, idet jeg, blandt andre fra Gronland nedscndte Kræbsdyr, 

 fandt to Individer af denne Art, en lian og en Hun. Den sidste, der rigtignok var 

 noget rautileret, viste samme Forliold af Ojuene som Hannerne, og en meget stærkt 

 fremtrædende Kj(il paa Ryggen, medens blandt liere end Hundrede Hunner af //. 

 Gnimai-dii fra Spilsbergen og Norge ingen viser nogen Overgang eller Tilnærmelse 

 til denne Form. Imidlertid bliver endnu den Omstændighed gaadefuld, at jeg paa 

 Spilsbergen kun har truffet Hanner. 



