528 



som begg^e de to foreg-aaende tilsammentagne, inddeelt i syv mindre Led, 

 af hvilke det forste er middelmaadigt langt, det andet kortere, tredie del 

 længste, længere end de to foregaaende tilsammcntagne, Qerde omtrent 

 af Længde som forste, femte som andet, sjette det allerltorteste, syvende 

 omtrent saa langt som fiirste. Kloerne udgjore omtrent f af Haan- 

 dens Længde. 



Tredie Par Fødder længer end andet; fjerde Led udgjor næsten 

 Halvdelen af dette Fodpars Længde; Tarsen ender med to krumme, 

 sorte Torne, og er desuden langs den nedre Rand væbnet med fire, mod 

 Roden i Storrelse gradeviis aftagende Torne. 



Fjerde Fodpar er ubetydeligt længer end tredie, men stemmer 

 iovrigt ganske med dette i Form og Delenes Forhold (undtagen at sjette 

 Led tiltager noget i Længde, og næsten bliver dobbelt saa langt som 

 Qerde). 



Gjællerne temmelig korte 5 bageste Par (fig. S\) ikke sonderligt 

 tilspidset, forst furet langt nede paa den fremadvendte Side, og- den 

 bageste Halvdeel altsaa ragende betydeligt ud over den forreste. 



Atiden Ring mere end dobbelt saa lang som den foregaaende. 



Tredie Ring paa Ryggen stærkt hvælvet men afrundet. 



Sjette Ring tynd, næsten af cylindrisk Form. 



Det mellemste Halevedhæng omtrent dobbelt saa bredt ved Roden 

 som i Enden. Antallet af Rygfladens Tornepar forholdt sig saaledes 

 hos 22 undersogte Individer: tolv Individer viste fem Par, to Individer 

 fire Par, fire Individer fem Torne paa den ene Side og sex paa den 

 anden, og fire Individer fire Torne paa den ene Side og fem paa 

 den anden. De fire ydre Halevedhæng ere af langstrakt-oval Form, i 

 Enden og langs den indre Rand tæt besatte med lange Borsier; det 

 yderste Par er bredere end det indre, og i Enden af den yderste Rand 

 væbnet med 6 Torne, af hvilke den forste er meget lille. 



Paa mellemste Halevedhængs bageste Rand (Tab. IV, fig. 82), 



