340 



lig'eledes i Reg^elen to Torne: een mindre foran Roden af den storre. 

 De storre Torne paa alle disse Bugringe pleje at være forsonede med 

 et Antal Borster i Enden. Af de to Par Torne, der udgaae fra Enden 

 af sjette Bing, er det inderste Par hos denne Art usædvanligt stort, almin- 

 deligen endog storre end det paa Bygfladen. 



Antallet af det mellemste Halevedhængs Tornepar (fig. 100) synes 

 at væxle mellem syv og otte; det sidste Tal er efter min Erfaring det 

 regelmæssige*). De to Kjole, hvorpaa disse Torne ere anbragte, ere hos 

 nærværende Art meget stærkt fremtrædende, saa at der mellem dem op- 

 staaer en temmelig dyb Bende. Vedhængets bageste Band (fig. 100, x) 

 er kun væbnet med to Par Itorte Torne, af hvilke det mellemste er lidt 

 længer end det yderste, men næppe har mere end den halve Længde af 

 Banden, hvorpaa det er anbragt. Mellem disse Torne findes otte tem- 

 melig lange Borster, der frembyde den Besonderlighed, at deres Ende 

 udvider sig pæreformigt; langs Banden vise de korte Haar (fig. 100, y). 



Af det første Par Bugfodders Svommeplader er hos Hunnen den 

 indre lidt kortere end den ydre, men meget bredere (fig. 101, Aj; hos 

 Hannen derimod ere begge Endeplader omtrent lige lange (fig. lOi, B). 

 Det andet Par Jiugfodder har Svommeplader af omtrent lige indbyrdes 

 Længde hos begge Kjon^ den indre Plades Vedhæng er hos Hunnen 

 (fig. 102, A) meget bredt, kolleformigt og forsynet med Krolier i en 

 stor Udstrækning (fig. 102, Ax og fig. 102, C og C*); hos Hannen er 

 dette Vedhæng derimod næsten linieformigt eller kun i ringe Grad kolle- 



♦) Blandt fjorten undersiigte Individer havde fem otte Par Torne og tre syv Par, Af de 

 (ivrige sex Individer havde et sex Par, et sex Torne paa den ene Side og syv paa den 

 anden, et sex paa den ene Side og otte paa den anden, og endeligen de tre ovrige 

 sy V Torne paa den ene Side og otte paa den anden. Miliie-Edtvards angiver (Hist. 

 des Crust. II, 3.30) fem Par Torne, jeg veed ikke med hvad Hjemmel. Thi selv 

 har han næppe iindersogt denne Art, Otto Fabricius angiver intet Tal (lians Ord 

 pre blot: margine titrinque carina spinosa), og Sabine siger udtrykkeligt, at det af 

 ham afhildede Individ havde syv Par Torne, uien at man hos andre Individer kan 

 tinde baade et storre og et ringere Antal. 



