

INLEDNING. 



0, 



'resunds djurvärld har fät.t sin första bearbetning i A. S. Orsteds banbrytande 

 undersökning »De regionibus marinis». I detta arbete har omradets biologiska för- 

 hällanden erbällit eu för sin tid ingäende framställning. Med hänsyn tagen ej blott 

 tili rent zoologiska fakta, utan pä basis därjämte av geologiska och botaniska stu- 

 dier, har Orsted lämnat ett beaktansvärt försök tili en genornförd gruppering av 

 de ej sä fä former, orn vilkas existens inom omrädet han tili stör del genom egua 

 forskningar skaffat sig kännedom. 



Orsted följer vid begränsningen av Oresundsomrädet strängt geografiska rä- 

 märken, linjen Falsterbo — Stevns i söder och Kullen — Gilbjerghoved i norr. Men 

 han läter, som vi skola se, ingalunda dessa traditionella gränser undanskymma de 

 skiljaktigheter inom de biologiska förhällandena, som träda fram i olika delar av 

 det allt annat an enhetliga gebitet. Orsted har haft blick ej blott för de horison- 

 talutbredningen reglerande lagarna, han har ocksä tagit sikte pä och sökt närmare 

 analysera de faktorer, som influera bestämmande pä djurens vertikala fördelning. 

 Hans understrykande av förhällandet mellan ä ena sidan djup, bottenformation och 

 Vegetation, ä andra sidan dessa betingelsers inverkan pä djurvärldens karaktär, torde 

 an i denna dag kunna päräkna uppmärksamhet säsom i huvudsak riktigt. Pä samma 

 satt äro Orsteds iakttagelser över de hydrografiska förhällandena och hans sam- 

 manställniug av djurvärldens allmänna karaktär därmed, att anse som ett första 

 försök att inordna dessa bäda skilda faktagrupper under en gemensam synpunkt, 

 ett uppslag, som det blivit en senare tids djurgeografiska forskning förunnat att 

 närmare utveckla och fullfölja. 



Ur nu antydda synpunkter har den nämnda undersökningen sitt givna intresse; 

 som lokalfaunistiskt källarbete mäste dess betydelse bli mindre. Aven om det är 

 ofränkomligt, att Orsted füllt beaktat flera av de olika regionernas viktigaste karak- 

 tärsdjur, läter det sig icke göra att med hjälp av Orsteds sparsamma lokaluppgifter 

 bilda sig en närmare föreställning om de olika arternas utbredningsförhällanden. I detta 

 hänseende har man för en del grupper större ledning av E. Lönnbergs 1898 och 

 1899 företagna undersökningar av omradets fauna. Pä grundval av de därvid 

 vunna resultaten har Lönnberg kunnat giva ej blott en preliminär begränsning av 



