Biologisk-faunistiska undersökningar av Öresund O 



Utbredningen inoui Västatlanten har jag inhämtat dels av det tyvärr gamla arbetet 

 av S. I. Smith, dels för curnaceerna resp. isopoderna av Calmans och Richard- 

 sons nyare arbeten. 



Utbredningen i arktiska hav behandlas av ett fiertal författare, varav jag näm- 

 ner: Goes, H. J. Hansen, Ohlin, Stephensen, Stüxberg. 



Frän svensk sida har tyvärr ytterst litet ätgjorts för att klargöra de djur- 

 geografiska förhällandena i de vär halvö omgivande haven. De mängäriga under- 

 sökningar, som bedrivits vid Kristineberg', ha icke resulterat i nägon samraanfat- 

 tande framställning av omrädets zoogeograhska natur. Ä norsk sida har ett sädant 

 arbete astadkommits av Appellöf. Saväl »Havbuudens dyreliv» som hans bear- 

 betning av den norska kustens dekapodfauna ha vid genomförandet av denna under- 

 sökning varit av oskattbart värde. Den allra sista tidens litteratur har att uppvisa 

 helt nya uppslag för behaudlingen av marin-djurgeografiska problem. C. G. Joh. 

 Petersen (1913) har med öppen blick för svagheten i hittills använda metoder sökt 

 att ersätta eller komplettera det gängse kvalitativt analytiska forskningsarbetet med 

 kvantitativa undersökningar över havsbottnens organiska liv och pä denna väg 

 lyckats uppnä resultat, vilkas fruktbringande inflytande pä och banbrytande bety- 

 delse för kommande forskningar ligger i öppen dag. Och här mä ej heller förbigäs 

 samme forskares mänga tidigare arbeten ä detta gebit. Redan i » Hauch »bearbet- 

 ningen har Petersen uppdragit konturerna tili den äskädning, som senare klarare 

 utformais. Slutligen bör jag nämna Jägerskiöld och von Hopsten, som kritiskt 

 skärskädat de glaciala relikternas ställning i svensk havsfauna, da Lönnbergs härled- 

 ning av öresundsfaunan nödvändiggör ett berörande även av hithörande frägor. 



Mähända böra nägra ord tili slut sägas ocksä om materialvalet. Av mitt före- 

 gäende arbete framgär, att den uhdersökning, som härmed föreligger, svällt ut utöver 

 vad som Ursprungligen avsägs. Det var frän början min avsikt att lämna en sam- 

 manställning av de dekapoder, som erhällts under de ären 1909—1912 under 

 professor H. Wallengrens ledning utförda undersökningarna i Öresund. Genom del- 

 tagande i ett fiertal av fängstfärderna bade jag mig bekant, att kännedomen om 

 denna djurgrupps utbredning i vära hav pä ej sä fä punkter därigenom komplet- 

 terats. Under arbetets gang blev det mig alltmera klart, att den av Lönnberg för- 

 fäktade uppfattningen svärligen lät sig föreuas med de resultat, varät sammanställ- 

 ningarua pekade. I Lönnbergs bevisföring spelade mysidaceen My.sis oculata (Fabr.) 

 en framskjuten roll och, i förhoppning att möjligen knnna verifiera dess förekomst, 

 genomgick jag det ganska betydande schizopodmaterial, som stod tili förfogande. 

 Därvid snarare ökades an minskades mina tvivel pä faunans reliktnatur, och jag 

 började hoppas att kunna i nägon man bidraga tili lösningen av spörsmälet om 

 Oresundsfaunans förhällande tili de angränsande havsomrädenas. Ett fullföljande 

 av denna uppgift indrog i undersökningen övriga malakostraka kräftdjur, med 

 tyngdpunkten förlagd tili amfipoderna, vilken djurgrupp, som uedan ses, ocksä visat 

 sig giva god ledning vid omdömets grundande. Däremot ansäg jag mig ej kunna, 

 utan att undersökningsprogrammet mäst undergä en utvidgning, som det lag utan- 



