10 Wilhelm ßjörck 



47. Linjen Hittarp — Hellebsek, 28 m., härd botten med 4 /io 10 S. 

 alger, ofta slagg. . 



48. Norr om Hellebsek, 20 in., grov sand. 4 Ao 10 S. 



49. Norra Öretvisteu, 28—42 in., skalgrus och alger; 22 A> 10 S.; "All S. 

 ocksä lera med Haploopsrör, stundom slagg. 6 /i 14 S. 



50. Sydväst om Viken, 26-28 m., lera. 2 7s 10 8.; 18 /v 11 S. 



51. Väster om Viken, 25 in., lera. 18 / 7 11 S.; 16 Ao 13 S. 

 52—53. Tvärs Lerhamn, 23—25 m., sandblandad lera 18 /? 11 S.; IC /io 13 S. 



med skal. 

 53 a. Väster om föregäende, 25 — 28 m., skalgrus. 16 /iol3 S. 



Rörande undersökningarnas allmänna gäng hänvisas tili min föregäende upp- 

 sats. Här mä blott näinnas, att ären 1909 och 191(> väsentligen ägnades ät under- 

 sökning av den närmast Barsebäck belägna delen av omrädet. Aren 1910 — 1914, 

 da undersökningsfartyget »Skagerak» vid fem olika tillfällen dispouerades ', bedrevos 

 forskningarna över heia Sundet, med tyngdpunkten förlagd norr om Ven. 



För att ge en föreställning om materialets omfattning och lämna möjlighet 

 att bedöma med vilken grad av grundlighet de skilda delarna undersökts har 

 jag ovan meddelat data för de olika Stationernas undersökning. För en rätt upp- 

 fattning av dessa uppgifter torde det vidare böra framhällas, att draggningarna frän 

 motorbät väsentligen bedrevos med skrapa eller en mindre träl samt Ostergrens 

 medhäv; under expeditionerna med »Skagerak» har i det övervägande antalet fall 

 en större skrapträl kommit tili användning för fängst av bottenorganismer, varjämte 

 ä varje Station drag gjorts säväl med Ostergrens medhäv som med scherbrutnetz ä 

 sä vitt möjligt tvä ä tre olika djup, oftast även med sädant skummande bottnen. I 

 enstaka fall har en vanlig fiskträl samt Petersens otterträl använts. Det är uppen- 

 bart, att stationernas antal är större an vad som med hänsyn tili djup och botten- 

 beskaffenhet strängt taget kräves. Men, sä mäste fallet bli, da de första rekognose- 

 ringarna avsägo att sprida klarhet över just dessa förhällanden. Da det visat sig, att 

 antalet utan olägenhet künde nedbringas, har detta ocksä skett. Att den gamla numre- 

 ringen ändock kvarstär, härrör av rent praktiska etiketteriugsskäl. Vid den senaste 

 expeditionen med »Skagerak» undersöktes pä füllt likformigt satt stationerna 12 

 och 13, 10 och 15, 18 och 20, 25, 28 a, 31, 36, 35 och 37, 38, 39, 41, 42, 44, 46 

 samt 49. I framtiden torde säkerligen en undersökning i denna omfattning med 

 tillägg av ett par grundvattensstationer ä svenska sidan norr om Landskrona 

 komma att visa sig tillfyllest. 



Beträffande förteckningen över de erhällna arterna, vilken nedan meddelas, mä 

 anmärkas, att de däri för varje Station lämnade uppgifterna ä antalet exemplar 

 endast avse att giva ett allmänt inlryck av ifrägavarande arts frekvens inom stations- 

 omrädet. Givetvis beror denna i avsevärd man av det satt, varä stationens under- 



Av >Skagerak» undersökta stationer äro i förteckningen utmärkta med S. 



