Biologisk-faunistiskü uhdefeökningar av Öresund 1 < 



tärsdjur. Eljes syues arten, som enligt Meinert erhällits i Skagerack, östra 

 Kattegatt och därifrän genom Bälterna ett gott stycke, ej vara känd frän Sundet 

 söder om Hellebsek. Inom det närnuda omrädet anges den i regel förekomma ä 

 över 10 f:s djup, ej sällan 44—50 eller 70 f.; slik eller sandblandad slik. Det ti 11- 

 lägges: »den forekommer ikke sjeldent i smaa Selskaber». 



Genom vära ündersökningar har det framgätt, att A. macrocephala är utbredd 

 över heia omrädet norr om Landskrona, och att den dar otvivelaktigt är allmännare 

 an A. brevicornis. Det är likaledes uppenbart, att den förra arten föredrar de större 

 djupen med 1er- eller sandbotten. Dar synes den bilda betydande sam hallen. 

 Blegvad anför sälunda ett boniteringsresultat ä 1,000 individer pr m 2 . Den har icke 

 erhällits ä grundare vatten an 20 m.; st. 25, dar arten anträffats i störst antal i 

 södra delen av Sundet, är den djupaste inom omrädet, 32 — 52 m.; även st. 42 

 häller ganska betydande djup, 22—35 m. Pätagligt är att A. brevicornis föredrar 

 raindre djup och möjligen mera sandblandad botten. Man träffar sälunda icke ofta 

 de bägge arterna i samma prov eller i samnia proportion. Sä gav t. ex. st. 33 

 8 brevicornis, 1 macrocephala, st. 42 l brevicornis, 23 macrocephala o. s. v. 



Utbredningen är vidsträckt säväl inom arktiska som boreala zonen. Arten fmns 

 även vid N. Spetsbergen och NO. Grönland; frän Labrador söder ut ätminstone tili 

 Casco Bay. Inom Ostatlanten uppträder den vid Norges heia kust, Bohuslän och 

 när vid Brit. öarua (Man ocb söder om Irland) sin sydgräns. Arten är säledes en 

 övervägande arktisk och boreal form. 



16. Byblis gaimardii (Kköter). 



St. 25 1 ex., st. 29 2 ex., st. 31 18 ex., st. 34 4 ex., st, 35 och 37 4 ex., st. 37 1 ex., st. 39 7 ex., 

 st. 42 1 ex., st. 49 5 ex., st. 50 6 ex., st. 51 8 ex., st. 52 4 ex. 



Arten anföres av Bruzelius för Gullmarfjorden, 40—60 f., och av Meinert 

 för Skagerack, östra Kattegatt samt St. Bält tili Romsö. Den karaktäriseras som en 

 av vära mest utpräglade djupformer, oftast förekommande pä 30 f:s djup, slik eller 

 sandblandad slik. Arten synes ej förut vara iakttagen inom Sundet. Den samman- 

 faller ifräga om utbredningen dar nära med Ampelisca macrocephala och Haploops 

 tubicola. Liksom dessa arter gär den ej ovanför 20-meterskurvan och anträffas sä 

 gott som uteslutande ä slikbotten, dar den, som förteckningen ger vid handen, är en 

 konstant och ganska allmän form, som inom omrädet när sin sydgräns vid Lands- 

 krona— Vedbaeklinjen. 



Utbredning : Sars rubricerar den vid heia Norges kust förekommande arten 

 som »a genuine arctic form». Den har ocksä en vidsträckt utbredning inom skilda 

 delar av det arktiska och boreoarktiska omrädet: V. Grönland upp tili 77° 30', 

 N. Spetsbergen, Sibiriska ishavet, men uppträder även inom heia boreala regionen, 

 t. ex. Nordsjön, Brit. öarna (Firth of Forth, Firth of Clyde), ävensom vid Nordamerika, 

 dar den forekommer söderut ätminstone tili Fundy Bay. Äldre uppgifter av Heller 

 och Costa om förekomst i Adriatiska havet och Medelhavet betvivlas pä goda grun- 



LuDds Uuiversitets iisskrift. N. F. Aid. 2. Bd 11. 3 



