18 Wilhelm Björck 



der av Sars och ha heller icke ätergivits av Stappers i haus utförliga lokalför- 

 teckning (s. 26). Arten är sälunda en arktisk (ej högarktisk) och boreal, sublit- 

 toral form. 



17. Haploops tubicola Lilljep.org. 



Syn.: Ampelisca eschrichti (Lillj.). 

 H. carinata (Lillj.). 



St. 29 1 ex., st. 31 9 ex., st. 34 4 ex., st. 35 och 37 20 ex., st. 38 5 ex., st. 39 420 ex., st. 42 12 ex., 

 st. 46 95 ex., st. 49 110 ex., st. 50 50 ex., st. 51 100 ex., st. 52 25 ex., st. 53 a 1 ex. 



Det är ägnat att verka i nägon man överraskande, att denua art ej av Lönn- 

 berg (1898) anmärkts för Oresundsomrädet. Den är nämligen en av de avgjort 

 mest karaktäristiska av de dar inorn sublittoralregionen förekommande formerna 

 och upphov tili den bottenformation, som Lönnberg rubricerar som »lera med 

 maskrör» 1 . 



En blick pä lokalförteckningen ger vid handeu, att Haploops tubicola i sin ut- 

 bredning nära överensstämmer med de bägge föregäende ampelisciderna, ehuru 

 den är kvantitativt längt starkare representerad. Ingen amfipod och, med undantag 

 av Michtheimysis mixta och möjligen Diastylis ralhkn, ingen krustace uppträder 

 nämligen i sä stör mängd ä de djupare lokalerna med slikbotten. C. G. Joh. 

 Petersen bar förträffligt karaktäriserat dessa omrädens fauna genorn rubriken 

 Haploops-s&mhället. Dettas utbredning har Petersen (1913 s. 8) endast preli- 

 minärt fastställt tili södra Kattegatt (börjande nordost om Anholt, upphörande 

 söderut ungefär tvärs Höganäs). Bruzelius konstaterade artens allmänna förekomst 

 vid Bohusläu och Lilljeborgs typex. stamma frän Kullen; Meinert anför H. tubicola 

 (incl. H. carinata) frän Skagerack, östra Kattegatt samt Oresund flerestädes massvis tili 

 mellan Ven och Taarbaek och St. Bält tili Sprogö. Haploops-samhäWets utbredning i Ore- 

 sund var föremäl för noggrann uppmärksamhet under juli-undersökningarna förra äret. 

 Pä grundvalen härav samt tidigare samlingar kunna följande stationer rubriceras 

 som rikligt Haploopsiörande: 49, 46, 39, 35 och 37 (fattigare). Annu ä st. 31 kunna 

 Haploopsrören sägas vara tydligt karaktäriserande. Enbart i ett enda träldrag ä 

 st. 39 samlades 350 individer. Arten uppträder säledes i massa ä de utanför 20- 

 meterskurvan liggande lokalerna norr om linjen Landskrona — Ven (Haken), söder 

 härom enstaka. Att den t. ex. saknas ä st. 25, dar eljes ett stört antal av de 

 längre norrut förekommande formerna träffas, beror säkerligen pä den dar försig- 

 gäende anhopningen av död Zostera, som täcker leran och pä sä satt omintetgör 

 djurets byggnadsverksamhet. 



1 Sedermera (1903 s. 50) har Lönnbeeg modifierat detta i sin första Öresundsavhandling fram- 

 ställda uppfattningssätt, i det han för arten ifräga anmärker, att den är synnerligen karaktäristisk 

 för den lösa lergyttjan med maskrör, (»bland hvilka även torde ingä dess egna rör»). 



