Biologisk-faunistiska undersökningar av Öresund 25 



34. G-ammarellus angulosus (Ratke). 



St. 38 1 ex., st. 52 1 ex. 



Arten förekommer tillsamrnans med föregäende, möjligen nägot sparsainmare. 



Utbredning : Frän Kullen längs Skaudinaviska halvön tili Trondhjemsfjord 

 (Lilljeborg, Bruzelius, Sars). Angives dessutom frän Brit. öarna och Frankrike, 

 meu dessa lokaler betecknar Stebbing (pä grund av tidigare hopslagning av G. 

 homari och angulosus) som »doubtful». I varje fall synes arten vara boreal och icke 

 arktisk. 



35. G-ammarus locusta (Ljnne). 



Trots noggrann granskning av ett mycket betydande material har det icke 

 varit rnig raöjligt att inom omrädet konstatera nägon annan art av släktet an 

 ovanstäende. Arten är emellertid synnerligen variabel, och en sädan karaktär som 

 sista uropodparels utseende, varä bl. a. skillnaden frän G. marinus bygges, före- 

 ter ä olika utvecklingsstadier mycket växlande utseende. 



Arten är otvivelaktigt den allmännaste inom heia omrädet, uppträdande frän 

 vattenbrynet ned tili littoralregionens undre delar. Och varhelst en knippa Zostera 

 driver i ytan, kan man vara förvissad att träffa fastklamrade iudivider, särskilt 

 yngre, varför de ocksä utgöra en konstant ingrediens i planktonredskapens fängst. 



Utbredning: Gammarus locusta är en av de mest utbredda amfipoderna, i 

 högsta grad euryhalin och euryterm. Frän arktiska omrädet, dar den praktiskt taget 

 är circumpolär, gär den längt sydvart säväl i Atlanten som i Stilla Oceanen. 

 Följande Europas västkust när den söderut Kanarieöarna, gär in i Medelbavet och 

 anges även frän Svarta havet. I Östersjön tränger den upp tili Bottniska viken. 



36. Melita palmata (Montagü). 



Barsebäck, noir om hamnen, 1 ex., st. 5 1 ex., st. 24 3 ex., st. 25 3 ex., st. 26 a 1 ex. 



Meinert anger denna art som sällsynt i norra Kattegatt. Forst i södra Katte- 

 gatt, Sundet och St. Bält blir den allmännare och gär därifrän in i Östersjön, ät- 

 minstone tili Danzigerbucht (Zaddach). Arten är en mjukbottenform, som väsent- 

 ligen förekommer inom littoralregionen ; nägon gang djupare (st. 25). 



Utbredning: Norge, Kristianiafjorden, dar den synes ha sin nordgräns; Brit. 

 öarna; längs Europas västkust gär den söderut tili Kanarieöarna och Afrikas västkust 



Lands Universitets Ärsskrift. N. F. Afd. 2. Bd 11. 4 



