26 Wilhelm Björck 



(Chevreux); Medelhavet och Adriatiska havet. Arten är säledes boreal och atlantisk- 

 niediterran 1 . 



37. Melita obtusata (Montagu). 



Syn.: Gammanis maculatus Lillj. 



St. 25 11 ex., st. 39 7 ex., st. 45 1 ex., st. 46 1 ex., st. 51 16 ex., st. 58 a 4 ex. 



Derma art, oro vilken Meine rt auger, att den »sandsynligvis snylter paa 

 Asterias», gär genom Skagerack och Kattegatt, dar den uppträder spridd över 

 heia omrädet, ned i Oresund, »sparsornt», Issefjord och St. Bält. I Oresund, dar 

 den är en icke sällsynt form ä de större djupen, växlande hotten, — den ersätter 

 här föregäende art — när arten sin sydgräns vid Landskrona— Vedbseklinjen. 



TJtbredning : Bohuslän (Bruzelius); Norges syd- och västkust; Brit. öarna; längs 

 Västeuropa tili Azorerna och Afrikas västkust (Chevreux). Arten är säledes en bo- 

 real och atlantisk form, som förekommer under växlande djup- och bottenförbäl- 

 landen (0 — 180 in., oftast 10 — 30 m., Reibisoh). 



38. Melita dentata (Kröyer). 

 St. 46 1 ex., st. 51 2 ex., st. 52 9 ex., st. 53 a 1 ex. 



Meinert anger denna art frän södra Kattegatt, norra Oresund, Samsöbält och St. 

 Bält (»spredt og enkeltvis»). Arten är en djupform, som icke förekommer ä min- 

 dre djup an 23 m. och föredrar mjuk botten; den gär i Sundet ätminstone ned 

 mot Hälsiugborg, sannolikt tili Ven. 



Utbredniiig: Bohuslän, Gullmarfjorden, 40 — 60 f. (Bruzelius); Norge frän 

 Karinö norrut tili Ostfinmatken, 10 — 50 f.; Barents hav, Vita havet; Spetsbergen; 

 V. Grönland (tili 77°3o'); Amerikas ostkust, frän Labrador tili New Scotland; västkusten; 

 Puget Sound (Walker). Sydgränsen näs i Nordsjön och vid Brit. öarna. Arten 

 är säluuda en arktisk och boreal form. 



39. Msera loveni (Bruzelius). 



St. 15 el. 18 2 ex., st. 29 1 ex., st. 31 4 ex., st. 35 och 37 2 ex., st. 38 1 ex, 



st. 39 3 ex., st. 51 1 ex. 



Denna art, som av Meinert uppges förekomma i östra Kattegatt (»spredt og 

 enkeltvis») söderut tili Hellebsek, och som av Lönnberg erhällits ungefär vid vär 



1 Säväl Meinert som Sars angiva arten för Bohuslän, ätminstone den senare med Bruze- 

 lius som källa. Detta torde bero nä nägot förbiseende, da B. uttryckligen (s. 57) Säger: »Denna art 

 har hittills icke blivit anträffad pä nagot annat stalle vid vära kuster an uti oresund.» Zaduach 

 betraktar Oresund som en del av Bottniska viken! (s. 35). 



