Biologisk-faunistiska undersökningar av Öresund ol 



51. Ischyrocerus anguipes Kröyer. 



Syn.: 1. minutus Lillj. 



St. 12 och 13 3 ex., st. 18 och 20 1 ex., st. 27 7 ex., st. 38 18 ex., st. 39 



1 ex., st. 41 11 ex. 



I likhet med Stebbing o. a. uppfattar jag I. anguipes och I. minutus som 

 synonymer, da samma individ ofta nog i en karaktär överensstämmer med den 

 ena, i en annan med den andra arten. 



. Av Meinerts lokaluppgifter vill det synas, som om denna art vore en karak- 

 tärsform för västra Kattegatt, varifrän den tränger ned genom Bälterna. Däremot 

 tycks den i östra delen ei uppträda i samma talrikhet, och fiän Suudet kändes den 

 tidigare ej söder om Hellebsek. Den anges dar i regel förekomma, pä grünt vatten, 10 fot 

 — 7 Vs f., oftast ren sand. I Öresund bar den en vidsträcktare förekomst, an vad 

 Meinert kunnat fiuna och är allmäu inom djupomrädet 10 — 20 m., sandblandad 

 lera och alger, ätminstone norr om Landskrona, men uppnär svärligen samma fre- 

 kveusgrad, som i västra Kattegatt. 



TJtbredningen är synnerligen vidsträckt, säväl inom arktiska och boreoarktiska 

 som boreala regionen. Ostersjön, Kielerbucht (Blanc), Bohuslän; Norge tili Osttin- 

 marken ; Sibiriska ishavet; Spetsbergen; 0. och V. Grönland; Arkt. Amerika. 

 Sydgränsen näs vid Brit. öarna, S. Irland (Tattersall.) Aven angiven för Puget 

 Sound (Walker). 



52. Ericthonius brasiliensis (Dana). 

 Syn.: Erichthonins abditus (Tempi.) 



St. 49 1 ex. 



Arten, som förut erhällits i Skagerack och Kattegatt tili mellan Anholt och 

 Fornass, har endast anträffats vid ett tillfälle i norra delen av Sundet, 28' — 42 m., 

 lerbotten. 



Utbredning: Norge, söder om Ingöhavet (Nordgaard), 10 — 40 f.; Brit. öarna; längs 

 Europas och Afrikas västkust tili Azorerna och Senegambien; Medelhavet och Adria- 

 tiska havet. Dessutom anges arten (Stebbing) frän Sydatlanten (Rio de Janeiro) samt 

 norra Stilla Oceanen (S. Francisko). Under alla förhällanden är arten en boreal 

 och atlantisk-mediterran form, som ej när in i arktiska omrädet. 



53. Ericthonius hunteri (Sp. Bäte). 



St. 36 1 ex., st. 39 3 ex. 



Reibisch har fast uppmärksamheten pä ett par omständigheter, som kunna 

 göra det troligt, att Sars vid avfattande av sin beskrivning liaft framför sig en an- 

 nan art an E. hunteri, bl. a. förhandenvaron av ett (dock ytterst obetydligt) an- 



