32 Wilhelm Björck 



tennappendix, eu aunau form ä andra gnatopodparet. Utau att bestämt avgöra, 

 om verkligeu skiljaktiga arter här föreligga, vill jag dock framhälla, att de av mig 

 erhällua ex. samtliga ätminstone i gnatopodutvecklingen (antennerna saknades ä fler- 

 talet) överensstäinina med E. hunteri, sädan den beskrivits av Sp. Bäte och nu 

 senast av Reibisch. 



Arten förekommer i Skagerack och östra Kattegatt, varifrän den enligt Meinert 

 gär upp i Sundet tili Hellebsek. Sydgränsen näs dock först vid Ven. Arten har 

 erhällits ä 13 — 30 m. sandblandad lera och alger, dar den bygger rör av botten- 

 materialet. 



Utbredning : Norge, västkusten (sällsynt?); Brit. öarna, Nordsjön (Doggersbank). 

 Arten är, sävitt man nu kan bedöma, rent boreal. 



54. Oorophium grossipes. (Linne). 



Syn.: C. volutator (Pall). 



C. longicorne (Fabr.) 



För littoralregionens övre del — den länggrunda sandstranden — utgör denna art 

 ett verkligt karaktärsdjur inom heia det undersökta omrädet, liksom fallet är t. ex. 

 i Gullmarfjorden. Som speciella lokaler kunna uämnas Barsebäck, iure hamnen 

 samt Gräsränuan. 



Utbredning: Ostersjön upp i Bottniska vikeu, Kattegatt, Skagerack; Norges 

 syd- och västkust. Längs Europas västkust in i Medelhavet ocb Adriatiska havet. 

 En boreal och atlantisk-mediterran form. 



55. Oorophium crassicorne Bruzelius. 



St. 8 3 ex., st. 38 3 ex., st. 41 8 ex. 



Mindre utpräglad grundvatteusform an föregäende, men i likhet med denna 

 inskränkt tili littoralregionen, vars sandbotten, möjligen även Zosteraomräden, ned 

 tili 20 m., den bebor. Den bar antiäffats söderut tili strax norr om Barsebäck — 

 Meinert anger grausen »mellan Hven og Taarbeek» — , men da arten gär genom 

 Bälterua längt in i Ostersjön tili norr om Bornholm, är det sannolikt, att den även 

 via Sundet när dit. 



Utbredning: Kattegatt (frarnförallt västra delen), Bobuslän; Norge tili Vadsö, 6 — 

 20 f.; Jan Mayeu; Brit. öarna; längs Europas västkust ätminstone tili V. Frankrike. 

 Anges ocksä frän Bosporen. Arten förekommer sälunda frän arktiska och boreo- 

 arktiska ned i atlantisk-mediterrana regionen. 



56. Oorophium bonelli Milne Edwards. 



St. 38 125 ex., st. 41 5 ex. 



Av denna art har Sars ej lyckats erhälla nägon banne, som hau säger, 

 möjligen beroeude pä en inom släktet icke vanlig fränvaro av utpräglade kons- 



