50 Wilhelm Björck 



Utbredning : Norge tili Lofoten (15—50 f.); Islands sydkust; Brit. öarna; Frauk- 

 rikes västkust (Concarneau). Arten säledes boreal och atlantisk. 



14. Michtheimysis mixta (Lilljeborg). 



St. 5 3 ex., st. 6 talrik, st. 7 20 ex., st. 8 70 ex, st. 12 och 13 70 ex., st. 10 och 15 70 ex, st, 13 

 15 ex, st. 18 och 20 250 ex. (mänga unga), st. 22 33 ex, st. 25 > 1000 ex. (endast fä fullvuxna), 

 st. 2G talrik, st. 27 10 ex, st. 28 1 ex, st. 29 talrik, st. 30 6 ex , st. 31 > 1000 ex, st. 36 6 ex, 

 st. 35 och 37 400 ex, st. 38 20 ex, unga, st. 39 70 ex, st. 41 2000 ex, st. 42 1000 ex, st. 44 8 

 ex, st. 46 > 1300 ex, st. 48 9 ex, st. 49 > 300 ex, st. 50 50 ex, st. 51 talrik, st. 52 massor, 



st. 53 a 11 ex. 



Det vilar ett oförklarligt dunkel över kännedomen om denna arts förekomst 

 inom stora delar av skandinaviska bavsoinräden. G. O. Saes m. fl. ange den frän 

 skilda delar av Norge frän Ostfimnarken tili Kristianiafjorden. Hos Meinert fär 

 man vidare veta, att den längs västkusten gär in i Ostersjön, dar den när ända upp 

 i Bottniska viken, men sauitidigt att den »kun er fundet spredt og enkeltvis» i 

 Sundet jänite ett par andra lokaler. Den förra uppgiften grundas sälunda icke pä 

 danskt material. H. J. Hansen framhäller uttryckligen, att arten icke kännes frän 

 Västerhavet, Skagerack och egentliga Kattegatt. Svärförstäelig är dock uppgiften 

 hos samrna författare, att den även i Sundets norra del är obekant, i det att, hur 

 man an vill räkna gränser, Lilljeborgs typexemplar stamma antingen härifrän eller 

 frän sydöstra Kattegatt. Därtill kommer att Lönnbebg angivit arten utom frän 

 mellersta Sundet även frän Skelderviksomrädet. 



I syfte att lämna ett bidrag tili utbredningsfrägan har jag här ovan givit en 

 utförlig förteckning ä samtliga de mänga lokaler, dar arten erhällits i större eller 

 mindre mängd. I saraband härmed mä det tilläggas, att jag erbällit en del ex. av 

 M. mixta även inom Skagerack, i Brofjorden (1913). Efter detta konstaterande 

 av dess förekomst i Skagerack, tvekar jag ej att hänföra den även tili norra Katte- 

 gatt pä grundvalen av ett i Köpenhamns museum befintligt av C. G. Joh. Petersen 

 signerat ex., vars bestämning med orätt — säkerligen pä grund av lokaluppgiften — 

 försetts med ?. En granskning av artens förekomst inom Öresund ger viel handen, 

 att den inom heia omrädets sublittoralregion är ett synnerligen utpräglat karaktärs- 

 cljur, som praktiskt taget icke nägonstädes saknas under 20-metersgränsen. Den er- 

 hälles med olika bottenredskap i stört antal, ä somliga stationer i tusental under 

 en kvarts drag, mängder, vilkas motstycke endast Diastylis rathlcii ä vissa lokaler 

 har att uppvisa. Otvivelaktigt lever den omedelbart ovan bottnen, däremot icke 

 egentligen pelagiskt, enligt vad vära undersökningar utvisa. Sä vitt jag har mig 

 bekant, har ett motsvarande massuppträdande tidigare iakttagits endast i Ostersjön 

 (H. J. Hansen). Klart är, att M. mixta just pä grund av denna massförekomst mäste 

 spela en viktig roll som näring för andra organismer, icke minst för fiskarna 

 (Schiemenz, Apstein), ett förhällande, som torde böra understrykas, da fauna- 

 element med artens biologiska villkor svärligen lata sig säkert uppskattas genom 

 boniteringsundersökningar enligt Petersens metod. 



